CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL, 1 8 7 7. No. 12. 17 



mede sig paa en Gang til Østerrige og Rusland. Der blev nu en 

 større Mulighed for at danne et almindeligt Krigsforbund imod 

 Napoleon, og idet han gav sig Skin af at virke for en almindelig 

 Fredsunderhandling, kunde Metternich ogsaa arbeide paa, at Ud- 

 sigterne for et saadant Forbund bleve forbedrede, endskjønt han 

 neppe for hurtig vilde tage sit Parti. Hans tvetydige Holdning 

 blev meget snart gjennemskuet af Napoleon, som dog foreløbig af 

 Klogskabshensyn var forhindret fra at give sin Harme Luft, uagtet 

 Jorden mere og mere undergravedes under hans Fødder. Men Met- 

 ternichs første Formaal var et andet. Han vilde skaane Østerrige 

 under den nye Krig saa meget som muligt ved at henlægge dens 

 Skueplads til Nordtydskland. Idet Preussen med Udsigt til senere 

 at følges af Østerrige kastede sig ind i Krigen, var dette ogsaa 

 opnaaet, uden at Metternich havde resikeret for meget. Hvordan 

 end Østerriges Stilling blev, var der dog mest Rimelighed for, at 

 Preussen og Rusland maatte bære den største Del af Krigens 

 Byrder. 



Ved dette Tidspunkt var det, at Wessenberg og Lebzeltern bleve 

 afsendte. Deres Instruktioner ere udfærdigede 8de Februar. De 

 fik deri Paalæg om at forespørge sig, hvorvidt Østerriges entre- 

 mise, der allerede var antagen af den franske Keiser, ogsaa vilde 

 blive antagen af de allierede Magter, England og Rusland. Met- 

 ternich gik ud fra, at Frankrige maatte frygte for at se denne 

 Østerriges Optræden forvandles til den bevæbnede Mæglers Rolle, 

 men at det til samme Tid maatte være ligesaa meget i de for- 

 bundne Magters Interesse at bane hans Keiser Veien til at indtage 

 en saadan Stilling, Wessenberg skulde arbeide paa at gjøre det 

 indlysende for den engelske Regjering, at det var af den største 

 Betydning for Gjenoprettelsen af Europas politiske Ligevægt, at 

 der skabtes en Magt, som var stærk nok til at holde baade Frankri- 

 ges og Ruslands Ærgjerrighed i Tømme, men tillige vise, at Øster- 

 riges Stilling for Øieblikket var af den Beskaffenhed, at det ikke 

 uden at opgive alle de Fordele, som fulgte med dets centrale Be- 

 liggenhed og dets politiske Forbindelser, havde kunnet vælge et 

 andet System end det, som det havde valgt. Lebzeltern skulde 



Vid.-Selsk. Forh. 1877. 3 



