CHRISTIANIA VIDENSK.-SELSK. FORHANDL. 1 87 7. NO. 9. 25 



nu forandret sin Opførsel. Han havde endog gjort Liitzow be- 

 kjendt med Engestroms Note, hvilken denne betegner som mit 

 Sophismen diircliweht. Rosenkrantz havde ogsaa for ham udta*lt, 

 at man i Kjøbenhavn nærede det Haab, at England i Længden 

 vilde foretrække en Forbindelse med Danmark fremfor en med 

 Sverige. Der Minister, skrev Liitzow, erklårte mir, dass es unter 

 des Kronprinsen Plane geliore, seine neiie Dynastie mit der Kdnigl. 

 Danischen durch die Bande des Bhites zu vereinigen, ivozu er ah er 

 hier tvenig oder heine Bereitivilligheit finden wird. Rosenkrantz 

 havde ogsaa i Kongens Navn for Liitzow udtalt sin Tak for den 

 Deltagelse, der vistes ham fra Østerriges Side, og derhos spurgte, 

 om han kjendte den Brevvexllng, som var ført mellem Metternich, 

 Lebzeltern og Nesselrode.^) Hertil maatte dog Liitzow give et be- 

 negtende Svar. I Virkeligheden har han neppe heller været ind- 

 viet i denne. 



Nogle Dage senere havde Liitzow et Besøg af Fyrst Dolgoruchi 

 selv. Dette var om Aftenen 12te April. Han kom for at sige, at 

 han nu havde bevæget Kongen af Danmark til at drage Sværdet 

 mod Frankrige. Han talte ogsaa om det besynderlige og farlige 

 ved den Stilling, som Danmark for Øieblikket indtog, — at paa samme 

 Tid, som det vilde slutte sig til de Allieredes Sag, blev det truet 

 med Angreb fra to af disse. Under saadanne Forhold var snarlig 

 Hjælp nødvendig, og hans Keiser vilde tage sig af Danmarks Sag 

 und dessen Zutrauen tmd Hingebung zu belohnen ivissen. Dolgo- 

 rucki spurgte, om Wessenberg vilde interessere sig for Danmark, 

 hvortil Liitzow gav det diplomatiske Svar, dass sein Auftrag Jiierin 

 mit denen des Chevalier Lebzeltern ganz analog wdre. I Samtalens 

 videre Løb beklagede Dolgorucki, at han for Øieblikket ikke kunde 

 vise Liitzow den Verbalnote, som han havde meddelt Rosenkrantz, 



') J^^g gjennemgik ikke denne Brevvexling under mit Ophold i Wien, da Arkivets 

 Funktionærer oplyste, at den var benyttet af Professor Oncken og rimeligvis i 

 en større Udstrækning vilde blive gjengiven i hans ovenfor omtalte Verk. Det 

 er imidlertid stillet mig i Udsigt, at jeg, naar anden Del af dette er udkommen, 

 kan erholde fuldstændige Afskrifter af de Aktstykker, som jeg for Nordens Ved- 

 kommende maatte anse nødvendige. 



