34 Y. NIELSEN. BIDRAG TIL DE NORDISKE RIGERS mSTORIE. 



For den nærmest paafølgende Tid ere Grev Liltzows Depe- 

 scher til Metternich ikke meget indholdsrige. Grunden hertil kan 

 maaske være at søge i hans Frygt for, at de paa Veien kunde 

 blive opsnappede af engelske Krydsere og saaledes kommeiHæn- 

 der, for hvilke de ikke vare bestemte. Under 24de Juli meddelte 

 han, at Alquier paastod, at det østerrigske Gesandtskabs Tilbage- 

 kaldelse fra Stockholm var et Bevis paa, at der herskede den in- 

 derligste Forstaaelse mellem Keiserne af Østerrige og Frankrige. 

 Under 3die August skrev han om Mødet i Trachenberg og med- 

 delte, at den russiske Gesandt, Lisakewitz, var tilbagekaldt fra 

 Kjøbenhavn; under 20de August meddelte han, at dennes Afreise 

 var bestemt til den 23de. I en Depesche af 14de August oplyses, 

 at Kaperierne da igjen dreves med mere Liv. 



I Kjøbenhavn ventede man under alt dette med spændt Op- 

 mærksomhed paa at faa se, hvilket Parti den østerrigske Regje- 

 ring vilde tage, naar Vaabentilstanden mellem de krigførende Mag- 

 ter var forbi. Tilbagekaldelsen af den russiske Gesandt i Kjøben- 

 havn var en opsigtvækkende Begivenhed ; men saalænge endnu ikke 

 den østerrigske var fulgt efter ham, havde man dog nogen Trøst. 

 Hvorlænge dette skulde vare, vidste Ingen. Imidlertid voxede de 

 Forventninger, som man knyttede til den østerrigske Regjerings 

 venskabelige Hensigter. Grev Liitzow underrettede Metternich her- 

 om og bebudede, at han vilde gjøre, hvad han kunde, for at opret- 

 holde dette østerrigske Parti. Dette var i en Depesche af 21de 

 August; men der findes i de efterfølgende ingen Oplysninger om, 

 hvad han .i denne Henseende udrettede. I en Depesche af 25de 

 Oktober heder det, at den største Del afdetænkende Folk i Dan- 

 mark var misfornøiet med Regjeringens Politik, og at denne rime- 

 ligvis vilde lede til Rigets Undergang. Dette viser, at om end 

 Grev Liitzow fremdeles havde megen Indflydelse, rak denne ikke 

 saa langt, at den kunde virke bestemmende paa Kongen og hans 

 militære Omgivelser. Rosenkrantz var fremdeles afmægtig og maatte 

 rolig se til, medens Landet styredes ind i en Politik, der satte 

 dets vigtigste Interesser paa Spil. 



Fra denne Tid haves der en længere Depesche af 31te August, 



