40 



Y. NIELSEN. BIDEAG TIL DE NORDISKE RIGERS HISTORIE. 



havde Keiser Alexander kort før denne Tid tilskrevet Kronprin- 

 sen, at han selv bedst maatte kunne bedømme, hvor stor Styrke 

 der behøvedes modDavoust: dayis un moment^ ou nous allons tou- 

 cher au Bhin, et ou il seroit possible, qu^un dénouement de la grande 

 question politique sc présentåt, ja croyais essentiel, que V. A. fut 

 le plus rapprochée de nous pour tant de raisons m aj eur es et 

 surtout pour avoir la facilité de comhiner constamment notre lan- 

 gage dans les dijférens circonstances, qui pourraient se presenter. 

 Ce que Je Lui en dis lå, V. A Venvisagera comme la suite de 

 nos conversations de Leipzig. Mais en méme tems, je suts le pre- 

 mier å convenir, que les raisons militaires doivent prendre le des- 

 sus ; ainsi c'est a Elle å décider, si la présence de toute son armée 

 dans le Hanovre est indispensable, ou si Elle peut faire faire le 

 méme hésogne par un détachement de 25,000 hommes. Efter 

 dette sendte Keiseren et nyt Brev til Kronprinsen, dateret Frank- 



29 Oktober 



furt a/M. rr-^^ — 1813, hvori udtaltes detHaab, athannuvilde 



' 11 JNovbr. ' ' 



marschere frem ; for at lette ham havde Keiseren udvirket, at den 

 østerrigske Gesandt i Kjøbenhavn skulde forlange en Bestemmelse 

 af den danske Regjering. 



Paa dette sidste Brev sendte Karl Johan et udførligt Svar,^) 

 som han lod overbringe af Baron Wetterstedt, der i dette Øiemed 

 begav sig til de allierede Monarkers Hovedkvarter i Frankfurt a/M. 

 En Depesche fra ham til Kronprinsen, dateret dette Sted 22de 

 November Kl. 8 Morgen, der er benyttet af Schinkel-Bergmann, 

 som Grundlag for dennes Fremstilling af, hvad derved forefaldt 

 (VII, 300 flg.), giver nærmere Oplysninger om det svenske Sende- 

 buds Forhandlinger med Keiseren og Kongen af Preussen.^) 



M Schinkel-Bergmann, VII, 424 flg. 



I en Depesche til Kronprinsen af s. D. meddeler Grev Løwenhjelm, at han ved 

 sin Audiens hos Keiseren havde forklaret denne, combien nous étions afjiigés du 

 silence, quon avait observé å notre égard ; Skylden laa dog ikke hos Keiseren, 

 men hos Nesselrode eller Metternich; England var Sveriges bedste Støtte. — 

 Tre Dage senere (25de Novbr.) skrev han, at Keiseren havde bedet ham forsikre 

 Kronprinsen om, at han aldrig maatte mistænke ham for at ville svigte eine 



