CHRISTIANIA. VTDENSK.-SELSK FORHANDL. 1 8 7 7. No 12. 01 



Keiseren har modtaget Underretning om dennes Følelser for Kon- 

 gen af Danmark, som han var bemyndiget til at meddele denne. 

 Tillige anholdt Gesandten om at faa vide en bestemt Tid for Au- 

 diensen. — Det andet Brev er fra Rosenkrantz til Lutzow (5te 

 December 1813) og indeholder en Meddelelse om, at Kongen vil 

 samme Eftermiddag Kl. 5 modtage Bombelles. 



Dertil kommer endnu et Brev fra Bombelles til Metternich af 

 7de December 1813, hvormed oversendes et Brev fra Rosenkrantz 

 til Svar paa det fra Metternich til ham. Le Roi — heder det 

 heri — r^i^a aussi envoyé une lettre pour Sa Majesté V Empereur, 

 par laquelle il confie en un mot tout ses intéréts les pins eliers å 

 la hienveillance de notre auguste monarque. Udfaldet af hans Sen- 

 delse havde overtruffet hans Forventninger. Une considération, 

 qui, fespére, n^écJiapperani å notre sotwerain, ni å S. M. V Empereur 

 de Riissie, c'est que le Roi de Banemarc, qui n'a pas laissé tom- 

 ler le conseil, que je me suis hasardé de lui donner dans mes entre - 

 tiens avec ce monarque : savoir de faire plus que la Sukle pour étre 

 bien sur de halancer sans aucun doute le crédit du Prince Royal, 

 ojfre de mettre tous ses moyens å la disposition des Alliés, or ces 

 moyens sont plus de 50 mille hommes de trés-honnes troupes. 



Den næste Depesche fra Bombelles til Metternich er dateret 

 Kjøbenhavn den 17de December 1813. Han melder deri, at da 

 Grev Lutzow indberettede, hvad der ellers passerede, vilde han 

 ikke indlade sig paa nogen Gjentagelse deraf, men kun holde sig 

 til Øiemedet for sin egen Sendelse: Le surlendemain du départ 

 du baron de Foulon modtog man her Efterretningen om de mili- 

 taire Begivenheder i Holstein, hvorover man blev extrémement 

 frappé. Rosenkrantz sagde ham i Kongens Navn, at denne havde 

 haabet, at de allierede Tropper havde oppebiet Udfaldet af hans 

 Sendelse. Bombelles bestræbte sig i det Sted for at vise, hvilken 

 stor Indrømmelse det var, at man havde givet saa vidt Tid, og 

 at han, der var kommen 27de Novbr., endnu ikke havde faaet no- 

 get Svar. En hurtig Afgjørelse vilde have kunnet forhindre Ud- 

 gydelsen af det kostbare Blod. Rosenkrantz forstod, at der hertil 

 ikke var noget at svare, og indskrænkede sig derefter til at bede 



