C. A. BJERKNES. OM DEN NEWTONSKE NÅTUROPFATNING. 



skaber ere os i det væsentlige bekjendte. Alle Bevægelser i den 

 overalt stofFyldte Verden skulde gjennem disse Materiedelenes 

 trende Grundegenskaber: deres Udstrækning, Inerti og Ugjennem- 

 trængelighed, høist sandsynligt kunne blive udledede. Først naar 

 det maatte vise sig, at dette virkelig var en Umulighed, vilde man 

 være nødt til at admittere en Fjern virknings Existence. 



Mens Videnskaben udviklede sig paa Grundlag af de store 

 Newtonske Opdagelser, blev imidlertid denne Descartes's og Ku- 

 lers Naturopfatning alt mere og mere fortrængt, indtil den atter 

 i vore Dage har begyndt at vinde nyt Terrain. Allerede Faraday 

 ytrede sig igjen tvivlende med Hensyn paa Fjern virkningens Vir- 

 kelighed; og flere af vor Tids mest udmærkede Fysikere ere Til- 

 hængere af den samme Tanke. 



Begge de nævnte Grundopfatninger synes, forsaavidt den ene 

 eller anden af dem skulde være almengjældende, at stride mod 

 vore Erfaringer. Thi efter disse forekommer det os i lige Grad 

 urimeligt at ville nægte enhver Berøring; eller at ville paastaa en 

 Kraftvirkningens Formidling, hvor rumligt adskilte Materiedele 

 gjensidig tiltrække eller frastøde hinanden. 



Paa Forhaand kan Spørgsmaalet ligesaalidt afgjøres gjennem 

 metafysiske Betragtninger, som ved den umiddelbare Dom af vore 

 Sandser. Det er tænkbart, at et materielt, alle Kum opfyldende 

 og alle Legemer gjennemtrængende Medium, der lyder mekaniske 

 Love, kan være virksomt overalt, hvor en Fjernvirkning forekom- 

 mer os at fremtræde ; og det er ogsaa tænkbart, at et Medium af 

 denne Art ikke existerer, — hverken som et Kontinuum eller et 

 Diskontinuum, — at det er af immateriel Natur. 



Som Kraftens sidste Grund kommer man i ethvert Fald om- 

 sider til et noget, der ikke længere er mekanisk forklarligt. Og om 

 man da — med dette Udgangspunkt — tror at maatte blive staaende 

 ved Fjernvirkningen som det, der ikke yderligere kan gjennemtrænges, 

 eller om man tænker sig endnu ad mekanisk Vei at kunne gjøre nogle 

 videre Skridt, forinden man standser ligeoverfor det uudforskelige, 

 dette betegner en vistnok høist vigtig Grundforskjel i Opfatnin- 

 gerne overhovedet, men dog særligen med Hensyn paa vore An- 



