lo C. A. BJERKNES. OM DEN NEWTONSKE NATUEOPFATNING. 



paa den anden Side et tint ætherisk Stof, hvis Tilstedeværelse 

 i Kummene han neppe engang opfatter som en Hypothese. Dets 

 Vibrationer og deraf betingede Aktioner ere underkastede Love, 

 der dog endnu af Mangel paa Experimenter og Data ere ub ekj endte, 

 men han tænker sig dette Medium som muligvis medvirkende for 

 at frembringe Tyngdefænomenerne. Om dette Stof er materielt 

 eller immaterielt, stiller han vistnok som uafgjort hen; forsaavidt 

 det imidlertid er underkastet Bevægelseslove og opfattes som 

 vibrerende, maa der dog vel, efter vore Begreber, tildeles Be- 

 stemmelsen Materialitet, hvilken Betydning end Newton selv kan 

 have tænkt sig indlagt i et Ord som dette. 



Disse Forestillinger ere ogsaa væsentlig analoge med dem, der 

 ligge til Grund forhans Emissionstheori, og hans Forsøg paa 

 derigjennem at forklare de optiske Fænomener. 



I Aarene 1669 til 1671, endnu lang Tid forud for Affattelsen 

 af Principia, holdt Newton Forelæsninger over Optik i Cambridge ; 

 nogle Aar efter, den 7de December 1675, forelagde han for 

 Royal Society en Afhandling, betitlet „An Hypothesis explaning 

 Properties of Light". Heri indfører han for første Gang sine Me- 

 ninger betræffende Ætheren og benytter den for at forklare Ly- 

 sets Natur og Tyngdens Aarsag. 



Han var bl even bragt til at gjøre dette, fortæller han iøvrigt 

 i et Brev til Halley, dateret den 20de Juli 1686, da han havde 

 gjort den Bemærkning, at nogle store Virtuoser vare meget for- 

 hipne paa Hypotheser, hvisaarsag han gav en, som han var til- 

 bøielig til at betragte som den sandsynligste, om han overhovedet 

 skulde være nødt til at antage en; den maa kun betragtes som en 

 Formodning, tilføier han, som han ikke skjenker nogen videre Tiltro. 



Kræfter, hvormed Legemer, indesluttede i et Fluidum, under sine Bevægelser og 

 Formændringer, navnlig under sine Oscillationer og Pulsationer, gjensidig ind- 

 virke paa hverandre, er proportional med Masserne, — dog ikke med Lege- 

 mernes egne Masser, men, nøiagtigere udtrykt, med de Masser af Fluidet, de 

 fortrænge. Dette gjælder dog kun de præponderende Kræfter af anden, tredie 

 og fjerde Orden ; for de øvrige er Forholdet mere sammensat. 



