16 



C. A. BJERKNES. OM DEN NEWTONSKE NATUROPFATNING. 



under den Periode, i hvilken, som det er paastaaet, Newton ikke 

 engang skulde have været istand til at forståa Principia. 



At han direkte har bekjæmpet Meninger, som han baade tid- 

 ligere og senere har næret, — forsaavidt dette i Virkeligheden 

 forholder sig saaledes, — er maaske paa den anden Side 

 noget mindre paafaldende, naar man betænker den F rihe d, hvormed 

 han altid stillede sig ligeoverfor de store Grundspørgsmaal, og 

 at han aldrig formente sig at have gjennemtrængt dem. At hans 

 Anskuelser i nogen Tid kan have tåget netop den samme Ret- 

 ning, som den Videnskab, der udsprang fra hans Opdagelser, 

 skulde ogsaa i sig selv være ret naturligt. Mange Fordele fulgte 

 med Attraktionens Antagelse som det mekanisk sidste, og en 

 Æthers Existence var paa mange Punkter kun en Hindring. 



Et Vidnesbyrd om en aftagende Kraft, naVnlig da om en svæk- 

 ket Hukommelse, om end andre Aandens Evner kunde være ube- 

 rørte, er vel i ethvert Fald synligt deri, at han ved enkelt Leilig- 

 hed udtaler sig om en vigtig Gjenstand, Tyngdens Aarsag, paa en 

 saadan Maade, som om det var for første Gang, uagtet han dog 

 tidligere havde behandlet det samme Thema. Af det Sprog, som 

 er benyttet i denne Skrivelse, heder det hos Brewster i Anledning 

 af Brevet til Boyle, skulde man blive ledet til at antage, at han 

 ganske havde forglemt, at han tidligere havde behandlet det al- 

 mindelige Thema om Ætheren og anvendt den til en Forklaring 

 af Tyngden. „Jeg skal sætte ned," siger han, „en Gisning, som 

 kommer mig isinde, som jeg skriver dette Brev; det er angaaende 

 Tyngdens Aarsag," hvilken han da begynder at forklare; og 

 han slutter med at sige, at han har saa liden Indbildningskraft 

 med Hensyn paa Ting af denne Art, „at havde ikke Deres Op- 

 muntring bevæget mig dertil, saa skulde jeg aldrig, tænker jeg, 

 have sat saavidt Pen paa Papir betræffende dem." 



Newtons Anskuelser, som de fremtræde af „Opticks". 



Hvorledes nu dette end forholder sig, saa er det dog vist, at 

 Newton senerehen, og allerede kort efter, i Aaret 1717, niaa have 



