24 C. A. BJERKNES. OM DEN NEWTONSKE NATUROPFATNING. 



Friktion o. s. v. gaar tabt, — og det, efter Newtons Forestilling, 

 selv om Legemerne ere elastiske, idet de da kun vinde tilbage 

 noget vist, der hidrører fra denne deres Elasticitet, — san niaa 

 derhos aktive Principer være fornødne for at opretholde og for- 

 nye Bevægelsen i Verden, saaledes som de, der ere Aar sag til 

 den Tyngdekraft, hvorved Planeter og Kometer vedligeholde sine 

 Bevægelser i sine Baner. 



For Newton var Principet om Energiens Bevarelse endnii 

 iibekjendt. Det tilsyneladende B e vægelsestab, der finder Sted 

 ved Sammenstød, selv af elastiske Legemer, forekom ham som et 

 virke li gt Tab, saalænge som Bevægelsens Fortsættelse i Form 

 af indre Svingninger eller frembragte Spændinger ikke kunde nær- 

 mere paavises: disse Bevægelsesforraers Tilsynekomst i fysiske 

 Fænomener, som Varme, som Elektricitet o. s. v., var ham 

 fremmed. 



Om Beskaffenheden af dette Agens, der skulde være Kraf- 

 tens Aars ag, er derfor Newton bunden i sine Forestillinger. Dets 

 Virkning gjennem Stød, hvilket ofte er indlagt i hans Udtalelser 

 som en Mulighed, kan strængt tåget, efter hans eget Standpunkt, 

 ikke være fyldestgjørende, uudtagen maaske forsaavidt man fast- 

 holder hans Anskuelser om, at Materiens mindste Partikler vare 

 i Besiddelse af de stærkeste Kræfter, og at man derhos vilde fo- 

 restille sig, at han havde tænkt sig, at dette stødende Agens var 

 i Besiddelse af en uudtømmelig Energi. Ogsaa Benyttelsen af et 

 forbindende Fluidum maatte være ham afskaaret paa Grund af 

 den Hindring for alle Bevægelser, som det efter hans Formening 

 maatte antages at frembringe, naar det ikke var af en overordent- 

 lig Finhed og derigjennem helt forskjellig fra den øvrige Ma- 

 terie. Mod den Tanke at tilbageføre Kraftfænomenet til en Be- 

 vægelsesstand i et saadant Fluidum, saaledes som ved de Des- 

 cartes'ske Hvirvler, var han overhovedet ugunstigt stemt. Om han 

 har tænkt sig dette aktive Princip i en omgivende Æther, hvis 

 Dele ifølge en sidste Gr un d eg e n skab eller ifølge gjensidige 

 Stød 0. s. v. have Bestræbelsen for at vige bort fra hverandre, 

 eller hvorledes han forøvrigt har førestillet sig samme, er vanske- 



