4 



Gr. 0. SAES. 



[No. 1. 



forholdsvis ikke saa lang Tid, da Materialet allerede forlængst 

 er lagt tilrette og delvis bearbeidet. 



Hvad de 2 første ber omhandlede Ordener, Branchiopoda 

 og Ostracoda, angaar, saa er det hovedsageligt de fortsatte Un- 

 dersogelser af vor Ferskvandsfauna, der har givet det betydeligste 

 Tillæg. Ogsaa i vort Naboland, Sverige, har denne Del af Fau- 

 naen været ivrigt studeret i de sidste Decennier af Prof. W. 

 Littjeborg, der ved sit classiske Arbeide : „De Crustaceis ex or- 

 dinibus tribus in Scania occurrentibus" gav Stedet til disse 

 Undersøgelsers Gjenoptagen i Skandinavien siden 0. Fr. Muller's 

 Tid. I Upsala har denne udmærkede Forsker afholdt et Cursus 

 Forelæsninger over dette Emne og herved meddelt sine Tilhørere 

 de væsentligste Resultater af sine nyere Undersøgelser over 

 Skandinaviens Ferskvands-Entomostraceer, uden at dog, saavidt 

 mig bekjendt, endnu noget herom er ble ven offentliggjort. Ved 

 Hr. Intendant ved Gøteborgs Museum, Dr. A. Stuxbergs velvillige 

 Imødekommeuhed har jeg imidlertid havt Anledning til at gjøre 

 mig delvis bekjendt med disse Forelæsninger, idet jeg af ham 

 har erholdt tillaans et skrevet Hefte, hvori en af Prof. Lillje- 

 borgs Tilhørere har noteret de mange nye Arter, som af Pro- 

 fessoren har været omtalte paa hans Forelæsninger, med Ved- 

 føielse af korte Diagnoser. Det har derved været mig muligt 

 at identificere de fleste af de af mig i de senere Aar fundne 

 nye Arter med Former iagttagne af Prof. Lilljeborg i Sverige, 

 og det er mig en Glæde her at kunne faa hævdet de af ham 

 for disse Arter foreslaaede Navne. 



Mest Bryderi har inden Gladocerernes Underorden Slægten 

 Daphnia (sensu strictiore) forskaffet mig. Den store Variabili- 

 tet i Skallens og navnlig Hovedskjoldets Form gjør det nemlig 

 yderst vanskeligt at trække skarpe Grændser melle m de for- 

 skjellige Arter, der ofte i sine extreme Varieteter synes at ^aa 

 over i hinanden, og jeg var derfor en Tid endog tilbøielig til 

 at reducere det store Antal herhen hørende ; Arter kun til 3, 

 nemlig de længst bekjendte Former D. magna Strauss, D. pulex 

 de Geer, og D. longispina Muller. Ved en nøiere Granskning 

 har jeg dog fundet igjen at maatte opgive denne Anskuelse og 



