1890.] OVERSIGT AF NORGES CRUSTACEER. 51 



63. Monospilus dispar, G. 0. Sars. 



Ogsaa denne i mange Henseender mærkelige Lynceide var 

 af mig tidligere kun observeret paa en enkelt Lokalitet, nemlig 

 i Maridalsvandet ved Christiania. Jeg har imidlertid senere 

 forefundet den i flere andre Vande i den sydlige Del af Landet, 

 saasom Sognsvandet, Aarungen, Vandsjø ved Moss o. fl. 



64. Bythotrephes longimanus, Leydig. 



Schoedeler har, paa Grund af tilsyneladende Afvigelser mel- 

 lem den af Leydig i Genferseen og den senere af Lilljeborg i 

 svenske Indsøer samt af mig her i Norg| observerede Form, ad- 

 skilt denne sidste som en egen nordlig Art under Benævnelsen 

 B. Cederstrømii, og P. E. Muller har i sit Arbeide over Danmarks 

 Cladocerer fulgt hans Exempel, skjøndt han tillige har gjort op- 

 mærksom paa, at man ikke i et og alt ubetinget tør stole paa 

 Rigtigheden af Leydigs Beskrivelse og Figur, da denne Forsker 

 kun har havt Anledning til at undersøge macererede Exem- 

 plarer, udtagne af Fiskemaver. Jeg tror nu med nogenlunde Sik- 

 kerhed at kunne godtgjere, at begge disse Former i Virkelig- 

 heden er identiske. Under min Reise i Middelhavslandene har jeg 

 nemlig i en af Ovreitaliens Indsøer, Lago di Garda, indsamlet 

 adskillige Exemplarer af en Bythotrephes, som efter Forekomsten 

 at dømme neppe kan være nogen anden end Leydigs Art. Ved 

 en nøiagtig Sammenligning af disse Exemplarer med vor nordiske 

 Form har jeg fundet den fuldkomneste Overensstemmelse i alle 

 Punkter. Da det som sagt er meget liden Sandsynlighed for, 

 at den i Genfersøen og den i Lago di Garda forekommende Bythotre- 

 phes er artsforskjellig, finder jeg mig saaledes berettiget til at 

 stryge Schoedelers Art, som grundet paa falske Forudsætninger. 



65. Bythotrephes borealis, Lilljeborg, M. S. 



CharacL spee. Caput qvam in B. longimano minus, parte 

 frontali angustiore, vix apicem versus dilatata. Cauda magna, 



4* 



