1890.] TIL KUNDSKAB OM VOR YNGRE JERNALDER. 



5 



stykkerne vel neppe have været, irsk importgods som de om- 

 talte kar med 3 ører kan de efter stilen at demme heller 

 neppe være. En forgyldt bronzering med indfældte gule, rede 

 og blå stene, der skulde være funden sammen med disse bronze- 

 masker, og hvoraf også i Bergens museum en tegning haves, 

 der er gengivet som fig. 21 i den citerede årsberetning, er 

 visselig middelalderlig og kunde antyde, at også maskerne er fra 

 samme periode, men tegningerne er som alt anført for stilløse 

 til at muliggøre en sikker slutning derom. Hine mærkelige 

 stykker må derfor blive at henstille „til observation". 



Om de omtalte bronzekar med 3 ører, der tildels er email- 

 lerede, antager jeg som alt sagt, at de er indferte fra vesten, 

 fra den keltiske verden. 1 og skriver sig fra den ældre tid af 

 vor yngre jernalder, d. e. tiden omkring år 800 og nær der- 

 efter, ligesom andre beslagstykker, mest af forgyldt bronze, 

 med ornamenter i den ældre irske stil, der er så talrige i de 

 norske oldsagfund fra denne periode, og ligesom en eiendom- 

 melig, af prof. Kygh først udskilt, gruppe gamle norske fund 

 af vesterlandsk mynt, der hidtil ikke er fundne i Danmark og 



1 Min korrespondent inden den keltiske verden, Mr. Geo. F.Black, assistent 

 ved det aikæologiske museum i Edinburgh, meddeler mig i et brev. at 

 han ikke kender sådanne kedler fra fund i de keltiske lande i vesten. 

 Når jeg har nævnt de emaillerede stykker fra Chesterton i "Warvickshire, 

 omtalte og afbildede i Archæological Journal II, pag. 162, og jeg 

 antager dem for sådanne kedelører, så udtaler han. at det kan de neppe 

 have været, da de ikke viser naglehuller ; om de vesterlandske keltiske 

 emailler mener han, at emaillerkunsten hos de vestlige Kelter enten er af 

 hjemlig oprindelse (som dr. Andersson har discutteret i Proceedings of the 

 Society of Antiquaries of Scotland XIX pag. 45 — 50), eller, som andre 

 vesterlandske arkæologer har ment, er indført til det britiske rige af føni- 

 kerne. Han nævner ikke, og synes altså ikke at kende, det store materiale 

 af keltiske emailler, som man har, i det mindste fra det 5te århundrede 

 før Kr. af, hos Kelterne i det indre Mellemeuropa, og som visselig afgiver 

 de nærmeste forudsætninger for den emailler-kunst, som man finder hos 

 Vesteuropas keltiske folk i den førromerske tid, — i den periode, som af 

 Franks er benævnt late celtic (cfr. Horce Ferales). Hine hankeører har 

 imidlertid visselig for en stor del ikke været fæstede til karrene ved nagler, 

 men har været loddede på, som tilfældet er med ørerne på flere af de i 

 Norge fundne kar af denne slags. Som pag. 306 i min citerede afhandling 

 omtalt, har dr. Sophus Muller nævnt mig lignende kar i museerne i 

 York og i Dublin, hvilke altså mr. Black ikke synes at kende. 



