1890.] GEOLOGISKE IAGTTAGELSER FEA TBONDHJEMS STIFT. 5 



II. Vandring langs Merakerbanen. 



Jernbanen, som fører fra Trondhjem mod øst til Jemteland, 

 gaar først langs sydsiden af Trondbjemsfjorden, derpaa ind i 

 landet gjennem Stjørdalen og Meråker indtil den svenske station 

 Storlien, som ligger tæt ved Rigsgrænsen. I det store tåget 

 gaar banen paatvers af lagbygningens strøgretning og skaffer os 

 saaledes et profil, Merakerprofilet. Dette er med stor noiagtigked 

 studeret af Kjerulf, (Kjerulf: Merakerprofilet", samt Reusch: 

 „Xogle af dets bergarter-'. Det kngl. norske videnskabers selskabs 

 skrifter 1882. Trondhjem 1SS3). For den midterste og østlige 

 dels vedkommende har vi ogsaa iagttagelser af Svenonius: „Några 

 profiler inom mellersta Skandinaviens skifferområde. Geol. foren, 

 i Stockh. forn. VIL 1S85. s. 631. 



Omstaaende fremstilling af jernbanelinjen er vedføiet for 

 dem, der ikke netop har for haanden de tre geologiske rektangel- 

 blade „Trondhjem", „Stjordalen" og „Meraker", paa hvilke man 

 finder jernbanen afsat. Vore smaakarter kan ogsaa tjene til 

 veiledning under læsningen af Kjerulfs „ Merakerprofilet u . 



I den østlige del af profilet finder vi det strøg, som Kjerulf 

 har benævnet gneisfeltet; her optræder rigeligt i gneisen horn- 

 blendeskifer og en dioritisk bergart. Faldet er i det hele tem- 

 melig steilt mod v. I vest for dette strog indtil henimod Floren 

 udbreder sig „glimmerskiferzonen". 



Bergarterne er i denne væsentlig gneisagtige lag og en noget 

 tykskifrig glimmerskifer, der mest er brunlig og allerede for det 

 blotte øie tydelig skjællet; et steds sætter op i den to mægtige 

 pegmatitiske gange. Kjerulf synes at anse lagningen for i det 

 store tåget at være svævende. Efter min mening har man 

 imidlertid væsentlig for sig steile lag. Folder iagttages kun 

 underordnet og er vel mest glidningsfolder. Med dette skal 

 dog ikke være udtalt, at det hele er en enkel sammenhængende 

 lagrække. 



Det kan endvidere bemærkes, at jeg heller ikke har fundet 

 noget sted, hvor jeg har kunnet overbevise mig om, at de her 

 optrædende falbaand, som Kjerulf mener er „steilt opstigende 



