IS 



HANS REUSCH. 



[No. 7. 



aflagt med en egen farve „antaget silur". Dette strøg er ogsaa. 

 særskilt udhævet paa vor kartskisse. Omtrent 5 km. i s. for 

 Hommelviken tindes i det en graaligblaa kalksten, hvori Hauan 

 for 24 aar siden fandt krinoidestilke. Kjerulf antager, at denne 

 silur er afvigende afleiret over den omgivende „gulaskifernes 

 gruppe" ; en stette herfor finder han ogsaa deri, at man i konglo- 

 meratets stene tildels finder bergarter, som ligner underlagets, 

 f. Ex. Trondhjems protogingranit, Muruvikens granit og en 

 mørk skifer med svovlkisterninger („Merakerprofilet" s. 73). Paa 

 den anden side er der, bortseet fra, at konglomerat spiller en 

 stor rolle i „ siluren", saadan overensstemmelse mellem bergarterne 

 i den og i gulaskiferne ved Hommelviken, at det ikke synes 

 gjørligt at trække nogen grænse her. Heller ikke lagstillingen 

 berettiger, saavidt min erfaring gaar, dertil; saavel inden „siluren" 

 som dens antagne underlag forekommer mig at raade steil lag- 

 stilling og foldning med nordøstlig strogretning. 



Paa vestsiden af Hommelviken bestaar fjeldet af mørkere 

 og lysere graa tykskifrig, „sandholdig" forandret lerskifer eller 

 fyllit. Undtagelsesvis sees ogsaa mørk tyndskifrig lerskifer. 

 Falsk skifrighed er meget almindelig. Jeg har undersøgt et 

 præparat af graa fyllit. Det var forfærdiget parallelt med 

 skifrigheden og viste samtidig et lag af en mørk og af en lysere 

 varietet. En saadan som denne sidste er det, man paa grund 

 af den efter udseendet formodede større kornighed er tilbøielig 

 at betegne som „sandholdig". Hovedbestanddelen i begge er en 

 finkornig blanding af kvarts og feldspat, tildels med tvilling- 

 stribning, lidt mere grovkornig i den lyse varietet. Mellem kors- 

 vise nikoller fremtræder strækningsstrukturen paa samme maade 

 som nedenfor i anledning af Malvikens bergart beskrevet. Under- 

 orclent, rigeligst optrædende i den mørke varietet, er klare, 

 stærktbrydende kom af et par mineraler, som ikke er nøiere 

 bestemte (zo.isit og titanit?) 



Angaaende lagiringen kommer man til det resultat, at den, 

 som netop anført om Hommelvikens omgivelser, er foldet og stry- 

 gende nordøstligt. Steile lag er almindelige. Flere forhold kan 

 lier forvirre en iagttager, der ikke giver sig tid at se nøie efter. 



