1890.] GEOLOGISKE IAGTTAGELSER FRA TRONDHJEMS STIET. 29 



■en omtrent 30° i vestlig retning hældende strækningsstruktur. 

 Graniten tidsender forgreninger i den tilstedende dreiaskifer» 

 Nærmest indtil stationen indtil omtrent 200 m. i nord for den 

 har man en af granitaarer gjennemsat smaakornig dioritisk 

 bergart. Graniten straks i nord herfor indeholder en del, ind- 

 til omkring hovedstore, ellipsoidiske indeslutninger, der er mere 

 finkornige end den herskende granit, og undertiden mere, under- 

 tiden mindre glimmerforende end denne; tildels kan de ogsaa 

 vise porfyrisk struktur, idet de er opfyldte af feltspatkorn, der 

 er forholdsvis store i forhold til grundmassens kornstørrelse, 

 men forresten ikke har nogen god krystallografisk omgrænsning. 

 De beskrevne indeslutninger i graniten er fladtrykte overens- 

 stemmende med en skifrighed, der sees i der indesluttende gra- 

 nit (skifrighedens hældning blev ikke noteret paa stedet, an- 

 tagelig vestlig); endvidere er indeslutningerne langstrakte i 

 granitens strækningsretning. Man kan af de beskrevne inde- 

 slutninger ledes ind paa den tanke, at graniten maaske skulde 

 være et omdannet konglomerat, men overbevisende er dog for- 

 holdene her ikke. 



R-o. Naar man fra Eidets station vandrer langs jernbanelin- 

 jen mod sø. til Reitan station, har man paa stationspladsen endnu 

 granit. Den er smaakornig og har en udpræget steiltstaaende 

 mod sv. t. v. strygende planparallelstruktur; deruden sees antyd- 

 ning til strækningsstruktur hældende omtrent 45° i nævnte ret- 

 ning. Ogsaa her i syd for stationen sees indeslutninger af den 

 beskrevne art. Graniten strækker sig kun et kort stykke; snart 

 bliver dreiaskifer med granitindleiringer paa adskillige meters 

 (6 — 7) tykkelse forherskende. Ved Østenget begynder en dioritisk, 

 smaakornig bergart. Den viser en mod vsv. hældende stræk- 

 ningsstruktur og samtidig gjerne en temmelig steilt nordvestlig 

 faldende planparallelstruktur; en lagvis veksling mellem for- 

 skjellige bergartvarieteter, hvilken desuden bemærkes, har sidst- 

 nævnte stilling. Omkring Aalens kirke er dalsiden bedækket 

 jned morænegrus. Der, hvor kirkeveien skjærer jernbanen, sees 

 dog en del fast fjeld, nemlig en hornblenderig dioritisk bergart, 

 med skifrighed hældende nordvestligt og strækningsstruktur vest- 



