34 



HANS REUSCH. 



[No. 7. 



eggen skraaner saa brat ned, at man ikke kan komme videre 

 frem. Isskuring eller afrunding af klipperne ser man intetsteds 

 noget af paa eggen. Alligevel Under man en hel del fremmede 

 stene. De er kantstedte. Jeg talte langs eggen paa en stræk- 

 ning af 18 m. regnet fra varden 34 stene. som var mere end 

 hovedstore. Af mindre stene ligger der vist flere hundrede. 

 De fleste stene bestaar af lys graalig, skifrig granulit; dernæst i 

 hyppighed følger uskifrig helleflintagtig granulit; endvidere sees 

 øiegneis, gneisgranit, gneis (smaakornig graa), en uren kalk- 

 sten (?), en porfyrisk dioritisk bergart, granit, endelig ren hvid 

 kvarts (ikke bemærket i dioriten). Ved en anden del af kammen, 

 der kan anslaaes til at ligge omtrent 70 m. lavere end varden, 

 sees ogsaa en hel del fremmede blokke. Her er ogsaa lidt grus, 

 der inaa tydes som morænegrus. Overhovedet antager jeg for 

 sikkert, at det fremmede materiale her er tilbragt af isbræer, 

 nemlig fra est. Vi har som bekjendt mange oplysninger om en 

 transport i denne retning af Hør bye i hans afhandling „Det 

 erratiske Phænomen paa Rigsgrænscn". Nyt Mag. for Natv. 

 Bind VIII. Chra. 1855. Side 237. Af de paa Syltoppen fundne 

 Stene taler vel den karakteristiske eiegneis især for den an- 

 førte flytningsretning. Interessant er det, at endog dette fjeld, 

 der rager saa steilt op, høiere end alle sine omgivelser, nemlig 

 som anført 1710 m., har været overflommet. At der ingen sku- 

 ring bemærkes paa det faste fjeld kommer kanske af, at den,, 

 som engang har været, er bleven udslettet af senere forvitring; 

 dette skulde tyde paa, at der er gaaet meget lang tid hen, siden 

 isen var her. Om nogle høie fjeldtoppe, som har raget op af 

 det gamle isdække, og andre, der har været overflommede, kan 

 eftersees Reusch: „Bidrag til kundskaben om istiden i det 

 vestenfjeldske Norge". Nyt Mag. f. Natv. XXVIII. S. 166. Paa. 

 nedstigningen bemærkede jeg, at der støtter sig en del moræne- 

 grus til fjeldets fod i øst for Syltjern. Den dioritiske bergart 

 er fremherskende hos dettes stene. Kun en og anden af de 

 fremmede blokke bemærkes; rimeligvis er disse nedkomne oven- 

 fra. Dette morænegrus maa antages at skrive sig fra en lokal 

 bræ, som i forholdsvis ny tid har udfyldt Fiskaas dal. 



