36 



HANS REUSCH. 



[No. 7. 



paa tverbrud ser ud som en finkornig gneis. Skifrighed og vel 

 ogsaa lagning hælder omtrent 30° mod sse. Mellem denne top 

 og den næste, 878, iagttoges et par steder blottet samme bergart; 

 morænegruset var her lidt mægtigere end tidligere. Nogle om- 

 trent 5 m. heie aaslignende hauge var udstrakte i retningen 

 nord— syd. Paa den flade top var enkelte steder blottet den 

 samme hornblendeførende stuedalsskifer som for; hældning mod 

 sse. Kvartsgange gaaende i estlig retning er flere steder be- 

 mærkede. Heroppe laa et par mandsstore vandreblokke af gra- 

 nitisk og granulitisk bergart. De var, som man ogsaa andre 

 steder i heifjeldet kan faa se, omgivne af en omtrent 1 til 2 

 decimeter dyb rendeformig forsænkning i gruset, hvorpaa de 

 laa. Under nedstigningen til Eaavaatjerns nordende bemerkede 

 jeg først stuedalsskifer i flade lag, derpaa begyndte omtrent 1 

 km. i est for våndet en paa flere steder blottet, omtrent 30 o i 

 østlig retning faldende gneisagtig bergart, som er graa og fin- 

 kornig indtil tæt. Umiddelbart omkring tjernet, navnlig paa 

 dets østside ligger moræneafleiringer. Omtrent l / 2 km. nedenfor 

 våndet i Raavaatjernbækken træffer man fast fjeld, som viser 

 vestlig gaaende isskuring; det bestaar af hornblendeskifer og 

 uren, smaakornig, kloritførende gneis. Lagningen hælder om- 

 trent 50° mod øsø.; der er antydning til strækningsstruktur 

 i faldretningen. En vandreblok af øiegneis med store røde øine 

 laa her. Jeg gik i retning af det lille tjern (778) over 

 smaakornig til tæt gneis med lidt hornblendeskifer indimellem. 

 Ved den paa rektangelkartet aflagte gangsti, som jeg nu kom 

 ind paa, fandt jeg først en liden smule stuedalsskifer, der var 

 noget haardere end den sædvanlige og faldt i sydøstlig retning. 

 Derefter saaes forskjellige smaa- til finkornige, gneisagtige berg- 

 arter faldende omtrent 45° mod ssø. Saa kommer en veksling 

 af gneisagtig og tæt helleflintagtig granulit med hornblende- 

 skifer; der er forskjellige faldretninger; hældning omtrent 30° 

 mod s. er seet. Saa noteredes paa et par km. henimod Grav- 

 bakvoldens sæter, der ligger inden rektangelkartet „Essandsjø"s 

 omraade, gneisagtige (tildels næsten tætte) og granulitiske berg- 

 arter. Nærmest i sø. for sæteren er fjeldet temmelig bedækket; 



