1890.] GEOLOGISKE IAGTTAGELSER FRA TROXDHJEMS STIET. 45 



hulrummene engang været fyldte med en substans, som senere 

 er tæret bort. 



Thulitstenen er ikke stærkere, end at man med anvendelse 

 af lidt kraft kan bryde itu skarpe kanter mellem fingrene. Den 

 er dertil gjennemsat af sprækker og er spred for slag og sted. 

 Af disse grunde er det vanskeligt at faa store hele st} r kker af 

 den, navnlig naar det tillige fordres, at disse skal have et ens- 

 artet udseende helt igjennem. Thulitstenen er efter anstillede 

 forseg meget vanskelig at bearbeide ved dreining; den lader 

 sig ikke synderlig polere og vinder ikke meget i udseende der- 

 ved. Uagtet disse forskjellige hindringer for stenens anvendelse 

 vil der dog stadig være efterspørgsel efter den som luksus- 

 sten paa grund af dens usædvanlige og for eiet behagelige ud- 

 seende. Prisen paa en stenart som denne, der ikke er gjenstand 

 for regelmæssig udvinding, er naturligvis ikke fast. Det er mig 

 berettet, at der i 1887 blev leveret en del til Paris, som der 

 blev betalt saaledes: stykker paa 5 til 100 kilo 175 kr. tonnet, 

 stykker paa 100 til 500 kilo 200 kr., stykker paa 500 til 1000 

 kilo 250 kr. Transporten ned til søen ved Hinderhejm er, da 

 der ingen kjørevei lindes, ikke lidet besværlig. 



m. Under mikroskopet viser thulitstenen ved anvendelse af 

 den undre nikol et meget smukt udseende; den røde bestanddel 

 opløser sig da i gule og røde korn, hvis farver ved objektbordets 

 dreining for største delen ombyttes. Mellem korsvise nikoller 

 ser man, at en del af kornene polariserer med skinnende sterke 

 farver; det er piemontit og almindelig epidot, (denne sidste er 

 tilstede i forholdsvis ringe mængde). Andre korn, der kun viser 

 polarisationsfarver af laveste orden, er thulit. Piemontit er som 

 bekjendt en M^CVholdig varietet af den monosymmetriske 

 epidot; thulit er en tilsvarende varietet af den rhombiske zoisit, 

 der kemisk^er epidoten lig. Piemontiten og thuliten optræder 

 saavel i uregelmæssige korn som i søileformige individer; disse 

 viser ofte en temmelig god krystallografisk omgrænsning mod 

 kvartsen. Andre skjelnemærker mellem de to mineraler er mel- 

 lem korsvise nikoller foruden farverne epidotens skjæve udsluk- 

 ning og karakteristiske tvillinger. Et kjendetegn, som ofte 



