50 



HANS REUSCH. 



[No. 7. 



parallelt med disse; herved fremhæves dens planparallelstruktur 

 end mere. " Sidestenen gaar gradevis over i den, idet skifrigheden 

 beies som paa figuren antydet, samtidig hermed bliver fjeldet 

 meget opsprukket. 



m. Den „uforandrede" gneis viser sig under mikroskopet 

 fornemlig at beståa af en kornig blanding af feldspat, tildels 

 med tvillingstribning, og kvarts, dertil biotit, klorit, muskovit, 

 endvidere korte rundagtige soiler, som ikke er nøiere bestemte, 

 men som jeg er tilbøielig til at henfare idetmindste delvis til 

 enstatit. Underordnet sees titanit. Den forandrede gneis har 



mm 



Gneis opknust langs en forskydningsflade (mellem x og x). 



udpræget kataklasstruktur. Feldspaten og kvartsen forekommer 

 i kantede stykker, dels forholdsvis store, dels dannende en fin- 

 knust masse. Klorit optræder som udfyldningsmaterial mellem 

 feldspat- og kvartsstykkerne, desuden som hinder, der bugter 

 sig gjennem præparatet; titanit har tiltaget i mængde. Biotit 

 og det ovenfor nævnte, ikke neiere bestemte mineral savnes. 

 Lidt kalkspat forekommer. 



E-o. Omtrent ved Tangen begynder gneis, der har et mere 

 udpræget laget udseende end den ; man hidtil^har reist forbi. 

 Strøget gaar her i det hele tåget nord-sydligt; faldet er gjerne 

 steilt og kan saavel være østligt som vestligt; udenpaa er fjel- 



