8 



DR. INGVALD UNDSET. 



[No. 3. 



af det civiliserede Europa, og således forst og fremst de vest- 

 europæiske (f. ex. frankiske) egne, dengang forlængst var krist- 

 nede og ganske havde forladt den gamle hedenske gravskik med 

 de dede at overgive sager af den art, hvormed de havde været 

 udstyrede i levende live, til jordens gemme, så levede derimod 

 sådanne sæder og skikke endnu i de egne, hvor hedenskabet 

 fremdeles holdt sig. Dette er altså grunden til, at vi der i ar- 

 kæologiske fund kan træffe mange former og genstande, som 

 mindst ligesåfuldt havde levet i det forlængst kristnede vesten. 

 Allerede tidligere har jeg i fund fra det østlige Mellem-Europa 

 kunnet fremdrage sager, hvortil vi i vore norske fund fra yngre 

 jernalder (9de til lite århundrede) har fuldstændige sidestykker. 



Jeg nævner som exempler kun de tveeggede sværd med 

 fabrikantens navn Ulfbern og andre fabrikantnavne, indlagte 

 med latinske bogstaver, af hvilke vi har mange exemplarer fra 

 vore' fund fra den tid, og hvortil jeg har publiceret sidestykker, 

 der lindes i selskabet Prussias oldsagsamling i Konigsberg i 

 Ostpreussen. 1 Fortsatte undersogelser vil vistnok i flere euro- 

 pæiske lande kunne give os forskellige sidestykker til flere af 

 de mange sager, som hos os må være importerede og nu bevares 

 i vore fund; særlig vil vistnok også forskellige lignende sager 

 blive bekendte fra vesten, f! ex. Irland. Sådanne sager, der fra 

 de samme fabrikationssteder er bragte til flere kanter, men som 

 træffes særlig hyppig i vore fund fra vor endnu hedenske tid, 

 har altså ikke været særlig norske eller nordiske, men almindelig 

 europæiske. Men i de lande, som dengang forlængst var beher- 

 skede af den kristne kultur, har man dem ikke bevaret, men kun 

 hos os, hvor hedenskabet og hedenske gravskikke endnu stod 

 ved kraft. 



Som jeg alt har bemærket, var disse frankiske kloverblad- 

 formede rembeslag og de i Ungarn af dem fundne exemplarer 

 aldeles ikke spænder, men beslagstykker, ved hvilke tre sammen - 

 lebende remender har været forenede. Hvorledes disse stykker 



1 Sign. A. L. Lorange: Den yngre jernalders sværd, Bergen 1889, samt min 

 anmeldelse af dette værk i „ Vidar" 1889 pag. 284—290. 



