1891.] 



VEGETATIONEX I TROLDHEIMEN. 



7 



derimod snart inærke, at dette ikke er tilfældet her. Rigtignok 

 steder man i birkeregionen kun paa de sedvanlige subarktiske 

 planter og fjeldplauter som Carex atrata L. & ustulata Wahlenb., 

 Jiincus castaneus L.; men naar man er kommet 900—950 m. 

 heit, skimter man under Troldhættas top enkelte strækninger, 

 der synes blottede for den sedvanlige lyngvegetation. Under- 

 seger man disse nærmere, finder man paa nogle faa kvadrat- 

 meter samlet interessante kolonier af arktiske planter som: 

 Dry as octopetala L., Veronica saxatilis L. fil., Gentiana nivalis 

 L., Chamæorchis al pina Rich., Thalictrum alpinum L.. Erigeron 

 uniflorus L., Elyna spicata Schrad., Kobresia caricina Willd., 

 Carex rupestris All. & misandra R. Br. I klipperevnerne ser 

 man ogsaa planter som Saxifraga rivularis L., nivalis L., cernua, 

 L etc. . Ovenfor Bogevoldsæter steder man ogsaa paa enkelte af 

 disse planter som Veronica saxatilis L. og Gentiana nivalis L. 

 den sidste lige ned i birkebeltet (ca. 750 m. o. h.). Gaar man 

 derimod fra Langfjeldet opad Troldhætta. fremviser dette for- 

 revne skiferfjeld en temmelig sparsom vegetation. I urerne viser 

 sig klynger af Allosurns crispas Bernh., der gaar op lige under 

 den heieste top (ca. 1400 m. o. h.), Cardamine bellidifolia L., Silene 

 acaulis L., Saxifraga oppositifolia L., Ranimcalus pygmæus Wbg., 

 Bhodiola rosea L., Arabis alpina L., Diapensia lapponica L., 

 Asalea procumbens L., Arctostaphylos alpina & uva ursi Spr., 

 Andromeda hypnoides L., Pliyllodoce coendea, Gr. et Godr. samt 

 Jjiizida hyperborea R. Br. & spicata Desv., Juncus trifidus L.; 

 Lycopodium Selagoh. og Ranunculus glacialish., Salix herbaceah. 

 De sidste 6 arter udgjer omtrent den eneste phanerogame vege- 

 tation paa fjeldets everste flade plateau (1642 m. o. h.). Paa 

 den anden side af Svartaaen meder man ligeledes ovenfor birke- 

 grænsen (ca. 900 m. o. h.) foruden de fer nævnte sedvanlige fjeld- 

 plauter ogsaa en del, der herer til vor sjeldnere, mere typisk ark- 

 tiske flora, nemlig foruden Dryas octopetala, efter hvem dette element 

 passende kunde benævnes Dryasvegetationen, Veronica saxa- 

 tilis L. fil., Salix polaris Wahlb. & reticidata L., Thalictrum alpinum 

 L., Draba Waldenbergii Hartm. (meget sparsomt), Poa laxa Hænke; 

 men især ber her nævnes forekomsten af den fra Dovrefloraen 



