8 



OVE DAHL. 



[NO. 4. 



noksom bekjendte Artemisia norvegica (Wahl) Fr. I snebækkene 

 ser man ogsaa enkelte tuer af den ligeledes meget sjeldne Cera- 

 stium arcticum Lange. Denne vegetation udbreder sig i spredte 

 kolonier langs hele heideskraaningen af Gjeithætta, baade mod 

 Svartaadalen og nedover mod Sletaafos paa Foldalssiden („Bag- 

 lien"), samt langs Svarthættas skraaninger ovenfor lille 

 Svartaa. Her optræder ogsaa forholdsvis sjeldne fjeldplanter 

 som Petasites frigida Fr., Stellaria borealis Big. og Air a 

 alpina L., samt den sjeldne Poa flexuosa Wahlenb. og en denne 

 art meget nærstaaende form af Poa pratensis L. 



Blandt de planter, der findes paa myrene under Gjeithætta 

 og Svarthætta, ber ogsaa nævnes Carex rariflora Sm. 



Ogsaa nordenfor Troldhættas og Langfjeldets ryg steder 

 man paa en lignende Dryasvegetation, men ei saa talrig repræ- 

 senteret, idet der paa Rin hatten mellem Langfjeldet og Rin- 

 dalen findes i mængde: Dry as octopetala L., Artemisia norvegica 

 Fr. og Cerastium arcticum Lange. Her har dog maaske denne 

 vegetation sin grænse; thi paa det i nærheden liggende fjeld, 

 Bolme-Troldhætta, bemærkedes ingen af disse planter. Af 

 arktiske planter saaes her ved foden af tjeldet kun Carex rari- 

 flora Sm., men forresten vestlandsplanter som Blechnum Spicant 

 Roth. og Polystichum Oreopteris D. C, hvilken sidste ei iagttoges 

 i Svartaadalen. Dog bemærkedes paa det nærliggende Rypefjeld: 

 Walilbergella apetala Fr. 



Hoveddalferet i denne del af Troldheimen er Foldalen, en 

 ca. 35 km. lang, temmelig bred sæterdal paa begge sider af 

 Folla, der udspringer paa grænsefj eldene ved Opdal (S prikl e- 

 t jernene paa vandskillet 830 m. o. h.) og falder i Surna ved 

 Kvammen i Surendalen. Med undtagelse af fjeldgaarden Lia- 

 garen 550 m. o. h. findes der nu her kun sætre, der tilherer 

 Surendalen og Rindalen; men efter hvad befolkningen ved at 

 fortælle skal dalen tidligere være bleven bebygget af ætlinger 

 af Erik Blodekses senner. En mindesten herom er reist ved 

 Storlihalsen i nærheden af Lesetsæter. 



Dalbunden er særdeles myrlændt og tildels bevokset med 

 smaaskog af birk og vidje med et og andet furutræ. 



