4 



P. 0. SCHJØTT. 



[No. 7. 



altfor meget betraadte og altfor meget gjenstand for behand- 

 ling, er i tilbagegang, om ikke just blandt fagmænd, saa dog 

 hvad ikke kan undervurderes, blandt det videnskabeligt dan- 

 nede og interesserede publikum. Det er saaledes blevet nød- 

 vendigt at indgyde den gamle videnskab nyt blod. Som et 

 bidrag i denne retning ønsker jeg, at følgende afbandling skal 

 blive at betragte. 



Til orientering m. li. t. grundlaget og udgangspunktet 

 for min unders øgelse maa det være tilladt summarisk at minde 

 om, hvad jeg paa andre steder har udviklet om de ethnogra- 

 fiske forhold i det gamle G-rækenland, nemlig 



1) at Græker eller Hellener, hvilke ord jeg her bruger 

 som synonymer, for første gang optræde i historien ved den 

 saakaldte doriske vandring, og at de da optræde som et alle- 

 rede fuldt civiliseret folk, d. v. s. med en saavel i borgerlig 

 som i religiøs henseende udviklet kultur, hvis grundtræk alle- 

 rede vare fast optrukne og bestemte. Heraf følger, at vi med 

 hensyn til dette selvsamme folks tidligere skjæbne og tidligere 

 historie, hvorom vi hverken direkte eller indirekte have 

 nogen underretning, ere henviste til formodninger, der høre 

 mere hjemme i fantasiens end i videnskabens verden og ial- 

 fald foreløbig uden skade kunne sættes ude af betragtning, og 

 endvidere, at vi absolut ikke kjende noget til de saakaldte 

 „Urgrækere" d. v. s. folk eller stammer, som i ethnografisk 

 henseende staa G-rækeme nær, uden dog at være delagtige i 

 den helleniske kultur. Jeg ser her bort fra Makedonerne. 



2) At det land, som i den historiske tid beboedes af 

 Hellener og efter dem kaldtes Hellas, tidligere beboedes: a) af 

 Pelasger, et folk af fremmed nationalitet og relativ fremskreden 

 kultur, hvis hjem er at søge i Asien og Eufratlandene, og 

 som sandsynligvis hører til samme complex af stammer som 

 de saakaldte Akadier eller Sumerier; b) af Semiter, navnlig 

 Phøniker, der havde sine hovedsæder i Athen og Theben. 

 Yi finde saaledes til vor overraskelse, at der i det forhistoriske 

 Grækenland fandt et analogt forhold sted med det, som exi- 

 sterede i landene ved Eufrat og Tigris, hvis ejendommelige 



