1891.] 



MYTHOLOGISKE STUDIER. 



11 



havet og alle dets bugter, og vi trænge alle vegne alle til 

 Zeus, vi ere nemlig ogsaa af hans slægt." 



Det vil sees ved at sammenholde disse steder, at Paulus' 

 indledningsord tildels er en paraphrase i christelig aand af den 

 græske digters ord, og at han ved at anvende det ordrette 

 citat paa den gud, han forkynder o: Jehova, udtrykkelig an- 

 erkjender identiteten af denne med Aratos' Zeus. Dette er 

 en kj end sgj eining af vidtrækkende betydning for den græske 

 religions udviklingshistorie. Thi den Zeus, som Aratos besyn- 

 ger, hvis identitet med Jehova Paulus ane rkj ender, er ikke den, 

 vi kjende fra Homer, Heras høittordnende gemal, der snart 

 favner sin hustru paa Idas top i en kjærlighed af mere sen- 

 suel art end ethisk værd, og snart igjen anvender korporlig 

 revselse mod sit 'bedre jeg'. Det er ikke clen Zeus, der med 

 en selvfølelse, som mere passer for en kamplysten athlet end 

 for den verdenstyrende gud, roser sig af at være sterkere 

 end alle de øvrige Olympens beboere tilsammen, heller ikke 

 den Zeus, der i en sag, som dybt interesserer ham, griber til 

 vægtskaalen for at raadsporge skjæbnen om det, hvorover han 

 selv ikke raader — heller ikke den Zeus, som med en bevæ- 

 gelse af sit hoved ryster himmel og jord, saaledes som Phi- 

 dias valgte at fremstille ham. Den gud, som Aratos nævner 

 og Paulus forkynder, er iJcJce den homeriske, det er den boe- 

 otiske og attiske, der vistnok førte samme navn som den 

 øverste gud hos Homer, men var en anden i væsen og op- 

 rindelse. Den homeriske Zeus er, som han ogsaa udtrykkelig 

 kaldes, den pelasgiske, den boeotiske og den attiske derimod 

 er den semitiske, og Semiternes religiøse merke var her som 

 ellers, hvor de vise sig i sin oprindelige charakter, mono- 

 theisme. 



Dette bestyrkes ogsaa af traditionen, thi efter denne blev 

 Zeus — Hypatos — først indført i Athen af Kekrops, og han 

 blev indført alene, — Athene, den anden hovedgud, kom nemlig 

 først"senere under Erechtheus. Men Zeus Hypatos, Kekrops' 

 gud, er en ordret oversættelse af den phonikiske Balsamim — 

 himmelguden, — og ved siden af denne møder os saavel i 



