1891.] 



BIDRAG TIL KUNDSKAB OM BISCAYERHVALEN. 



11 



genitalia, samt et par mindre, hvide flækker under bugen. De 

 firkantede luffer med forlænget og noget tilspidset forreste kant og 

 afrundet lavere bagerste kant viser sig ogsaa noget hvidflækkede, 

 hvilket efter et oienvidnes udsagn kun skyldes lysreflexen fra 

 den stærkt glindsende bud. Den sorte farve har karakteren af 

 dybdort med lidt stik i det blaa. Man bemærker en tydelig 

 fremtrædende fordybning bagenfor hovedet, og partiet ligeforan 

 blæsehullerne synes at være høiest. I den postanale del af 

 legemet bemærkes en afrundet kjel paa dorsal- og ventralsiden. 

 Den overmaade hoie underlæbe er crenuleret, særlig paa det 

 øverste convexe parti, og paa overkjæven er der indtryk efter 

 den. Underlæben omfatter saaledes de ikke særlig stærkt diver- 

 gerende barderækker. Bagenfor hovedet er kroppen særdeles 

 trind og ryggen danner ligesom en bred hvælvet flade. Imellem 

 lufferne (sveiverne) og genitalia, nærmest lufferne, er omkredsen 

 størst og maalte paa det 46 fod lange hanindivid 40 fod i om- 

 kreds. Dyret har vistnok været voxent, men ikke fuldt udvoxet, 

 da der viste sig fine epiphyselinier paa de bagerste brysthvirvler 

 og en del af lumbalhvirvlerne. 



Samler vi beretningerne om nordkaperfangsten fra det nord- 

 lige Atlanterhav for de sidste aar, faar vi følgende statistik: 



I 1889 d. 18 /4 fangede kapt. C. A. Larsen af Sandefjord 1 

 nordkaper, hvilken saaledes var den første biskayerhval, fanget 

 af nordmænd og paa saa høie breddegrader (65° T n. br. 6° 20' 

 v. 1. Gr.) i dette aarhundrede. 



I 1890 fangede kapt. L. Berg, for tiden bosat paa Island, 

 5 nordkapere og kapt. Amlie, ligeledes paa Island, 1 nordkaper, 

 tils. 6. 



I 1891 fangede L. Berg 7, Ellefsen 2 og Amlie 1 nordkaper, 

 tils. 10. 



I det hele er der altsaa fanget 17 nordkapere. 



