37 



Den ældre Eddas Samling af Heltekvad begynder med et 

 morgenfriskt Digt om Smeden Valund. Denne Sagnfigur har 

 været kjendt ikke alene rundt om i Norden, men ogsaa hos de 

 vestgermanske Folk, som kaldte ham Weland. Han var den 

 ypperste Smed. Han havde smedet de bedste Sværde og de 

 prægtigste Kvindesmykker. Han kom til en fremmed, grusom 

 Konge, som lænkebandt ham hos sig ved at overskjære hans 

 Knæsener. Kunstneren hævnede sig ved at myrde Kongens 

 Sønner og vanære hans Datter. Saa fløi han bort paa Vinger, 

 han selv havde arbeidet. 



Dette episke Sagn er sandsynlig skabt af en frankisk Dig- 

 ter i 6te Aarhundrede efter græsk-romerske Fortællinger om 

 Vulcan, Dædalus og Theseus. Det vandrede i Digtform til Eng- 

 land, hvor vi finde Digtets Indhold fremstillet paa et Skrin af 

 northumbrisk Arbeide sandsynlig fra 8de Aarhundrede. 



Eddakvadet om Valund maa være digtet af en Nordmand 

 fra Norges nordligste Bygd i Haalogaland. Han har hørt 

 det nordengelske Digt og derefter selvstændig behandlet det 

 gamle Sagn. 



Han gjør Valund og hans Brødre til Finnekongens Sønner. 

 Lader dem staa paa Ski og leve af Jagten som Finnerne der 

 nordpaa. De bo ved en Sjø inde i Landet, hvor der er fulclt 

 af Ulve og Bjørne. Der vokser Furu og Birk, som endnu i de 

 indre Bygder af Finmarken. Digteren har deroppe seet Sang- 

 svanen om Sommeren bygge sit Rede ved den øde Skogsjøs Bred. 



Kvadet aabnes med Strofer, der fortælle, at de Svanemøer. 

 der blev Valund og hans Brødres Hustruer, komme flyvende. 



Møer fra Sonden 



fløi gjennem Mørkskog 



i Svaneham unge 



at fuldbyrde Skjæbnen. 



Paa Sjøens Strand 



sig satte til Hvile 



de sydlandske Kvinder, 



spandt kosteligt Lin. 



