54 



v. 4i. bv 5 , a9U>CTOiat x. r. a. er. en alvorlig Ironi. Det fremstilles 

 som en frivillig paatagen Forpligtelse, som i Virkeligheden er en 

 ganske ufrivillig afgiven Lære, der.fremgaar af hans haarde Straf, 

 som tjener andre til advarende Exempel. 



v. 56. to tcXoutsiv hk gyv ts/7. kox\lo\) aoqpføc apwcov. Haandskrifternes 

 Læsemaade er ikke tvivlsom, desto mere derimod Fortolkernes 

 Forklaringer. Boeckh forekommer mig at komme Sandheden nær- 

 mest. Han oversætter „ditescere autem cum felicitate fortunæ 

 sapientiæ summum est" forbindende jocpføc med apicrcov. Dette for- 

 klarer han saaledes: „summam arbitror sapientiæ, ut opibus præ- 

 ditus felix perdures neque acerbas fortunæ vicissitudines experi- 

 are." Hertil kan svares: Apparet etiam cæco. Sed res admoni- 

 tione haud eget neque enim est in mortalium cujusquam potestate 

 positum, ut fortunæ vicissitudines effugiat. Dette er altsaa umuligt, 

 og at lægge i Stedet den anden Mening, som Boeckh ogsaa for- 

 søger: Rigdom bevares ved Dyd, ergo er en Opfordring til at 

 nyde Rigdom det samme som en Opfordring til Dyd, vilde i bed- 

 ste Fald være at tillægge Pindar en Udtryksmaade, der var udsat 

 for Misforstaaelser. Jeg tror. at Stedets Mening er en ganske an- 

 den, idet min Oversættelse forresten i Ordenes grammatiske For- 

 bindelse slutter sig til Boeckhs: At nyde Rigdom, naar Lykken 

 saa falder, er Visdommens bedste Frugt. 



At Historien om Ixion sigter til Hiero og hans Planer med Hen- 

 syn ti) Polyzelus og Demarete, anser jeg for utvivlsomt efter Boeckhs 

 Udvikling, hvori intet er rokket ved'de Angreb, som er gjort t. Ex. 

 af Hermann, eller efter min Mening kan rokkes eller behøver at 

 tilføies. At den skulde sigte f. Ex. til Anaxilaus, som ligger gan- 

 ske udenfor dette Digts Omraade, er helt utænkeligt. Hvorledes 

 kan Digteren falde paa udførligen at dadle en Mand, som ingen 

 bryder sig om? Alt har her Hensyn til Hiero, som tiltales, hvi 

 skulde Digteren ellers tilføie sui hk xpswv cp su yst, v 8axo£ xaxayopiav. 

 Han formaner ham med den Frimodighed, som passer for en 

 s-jfrjYAtocrjcc avrip. der efter hans Mening er den bedste sv zavra 

 vojj.ov ? en Frimodighed, som hos den af Guderne inspirerede San- 

 ger maa taales selv af en Tyran. Dette Synspunkt, Sangens Hel- 



