Pindars Pythiske Oder, 



oversatte af 

 P. 0. Schjøtt. 



(Efter at have meddeelt den i dette Bind S. 44 optagne Bearbeidelse af 2den 

 pythiske Ode har Oversætteren udvidet sin Plan til at omfatte Oversettelse af 

 samtlige pythiske Oder. For at de alle kunne staae i Sammcnhæng, har man anseet 

 det for rigtigt her at gjentage Aftrykket af den 2den Ode). 



Første Pythiske Ode. 

 Gyldne Lyre, et fælles Eie for Apollo og Muserne med de Str. i. 

 fiolfarvede Lokker, til Dig lytter Dansen, Festglædens høieste 

 Blomst, og dine Tegn følge Sangerne, naar fra de vibrerende 

 Strenge Forspillet lyder, der styrer Chorets Bevægelser. Selv 

 Lynets Pil af uudslukkelig Ild døver Du. Men Ørnen blunder 

 paa Zeus' Scepter og lader paa begge Sider de hurtige Vinger 

 hænge — den Fuglenes Konge, og over dens krumme Hoved gy-Ant. i. 

 der Du en mørk Sky, der med sød Magt lukker dens Øielaag. 

 Men slumrende vugger den sin smidige Ryg overvældet af dine 

 svulmende Toner. Ja selv den voldsomme Ares vender sig bort 

 fra Spydenes haarde Odd og kvæger sit Hjerte ved Sangen. Men 

 dens Toner fortrylle selv de guddommelige Magters Sind ved 

 Apollos Kunst ogMusernes med de folderige Gevandter. Men alt, Ep. i. 

 som Zeus ikke elsker, forfærdes, naar de høre Pieridernes Røst 

 paa Jorden og i det ubetvingelige Hav, og ligesaa han, som ligger 

 i det frygtelige Tartaros, Gudernes Fiende, Typhos med de hun- 

 drede Hoveder, hvem fordum den kilikiske navnkundige Grotte 

 opfostrede, men nu hvile Kyrnes havomflydte Strande og Sici- 

 lien paa hans lodne Bryst, og ham fængsler en Søile, der rager 

 mod Himlen, det snedækte Ætna, der hele Aaret igjennem nærer str. 2. 

 den skarpe Sne. Af den udspyes hellige Kilder af Ild, man ikke 

 kan nærme sig, fra inderste Vraa. Og dens Floder udsende om 

 Dagen en ildfarvet Strøm af Røg, men i Mørket bærer den pur- 



