283 



den af sit Saar lidende Poias' Søn, den sikkre Skytte, som øde- 

 lagde Priarnos' By, idet han vistnok gik frem med svagt Legeme, 

 men førtes af Skjæbnens Vilje. Saaledes være ogsaa for Hiero 

 i den kommende Tid Forsynet en Beskjærmer, der giver ham 

 hans Ønskers Opfyldelse. Muse! følg mig og syng ogsaa for Dei- 

 nomenes Firspandets Hæder. Thi Faderens vundne Seier er ingen 

 ham uvedkommende Glæde. Velan da, lader os opfinde en ven- 

 nehuld Sang for Ætnas Konge, for hvem Hiero grundede hin Str. 4. 

 By med Frihed, som stammer fra Guderne, under Love efter Hyllos 1 

 Mønster. Og Pamphylos' og tilvisse ogsaa Heraklidernes Ætlinge, 

 der bo under Taygetos 1 Høider,* ville altid holde fast ved Ægi- 

 mios' doriske Skikke. Men begunstigede af Lykken besatte de 

 Amyklæ som høitberømte Naboer af Tyndariderne paa de hvide 

 Heste, og klart straaler deres Landses Ry. Zeus ! Fuldby rdelsens Ant. 4. 

 Gud, lad altid Menneskenes Tale med Sandhed yde Borgere og 

 Herskere en saadan Lod ved Amenas 1 Vande, og lad ved din 

 Bistand den styrende Mand, baade selv og Sønnen ved hans For- 

 maning, hædre sit Folk og vende det til Endrægtighed og Fred. 

 Jeg beder Dig, Ki-onos' Søn, forund os i Naade, at Phønikeren 

 og Tyrrhenernes Kampraab holde sig i Hjemmets Ro efter at have 

 seet den grumme Kamp, hvor Skibene gik til Grunde foran Kyrne, Ep. 4. 

 og hvordan det gik dem, da de bleve betvungne af Syrakusanernes 

 Høvding, som fra Skibene kastede deres unge Mandskab i Søen 

 og frelste Hellas fra Trældommens tunge Aag. Af Kampen ved 

 Salamis vil jeg som Tak vinde mig Løn fra Athenienserne, men 

 i Sparta vil jeg synge om Kampen foran Kithæron, hvori Mederne 

 med de krumme Buer laa under, men ved Bredderne, der vandes 

 afHimera, ved at digte til Demonienes' Børn en Sang, som de for- 

 tjente ved sin Dygtighed, for hvilken de fiendtlige Mænd bede i Str. 5. 

 Græsset. Taler Du med Takt og sammenfatter i Korthed mange 

 Tankers Sum, saa fremkaldes i ringere Grad Menneskenes Daddel ; 

 thi den tunge Kjedsomhed sløver den spændt lyttende Opmærk- 

 somhed. Men hos Medborgere trænger nagende Uvilje igjen- 

 nem Ørene ned i Sindets Dyb, mest ved Andres Ros. Men alli- 

 gevel, thi Misundelse er bedre end Medynk, forsømme Du ikke 



