287 



gang dette tilfredsstiller de misundeliges Sind. Slæbende paa en 

 altfor stor Maaleline fæste de i sit Hjerte et smertefuldt Saar, før 

 de opnaa, hvad de tænke i sit Sind. Men det bedste er at tage 

 paa Nakken og bære med Lethed sitAag; at stampe mod Braad- 

 den er en farlig Vei. Men mig behage det at færdes blandt de gode. 



Tre die Pyihiske Ode. 



Jeg skulde ønske, hvis det er refr med min Tunge at udtale Str. i. 

 dette Ord, der er i alles Mund, at Cheiron, Philyras bortgangne Søn, 

 den vidtherskende Ætling af Kronos UranGs' Søn, var i Live, og 

 at dette Bjergets Halvdyr, hvis Sind var venligt mod Menneskene, 

 endnu herskede i Pelions Dale, saadan som han var, da han op- 

 fostrede Asklepios, den milde Opfinder af Lægemidler, der stille 

 Smel terne og styrke Lemmerne, Helten, som afværger allehaande Ant. i. 

 Sygdomme. Før han som fuldbaaret Foster blev bragt til Verden 

 ved Hjælp af Eileithyia, som staar Mødrene bi, blev — hans Mo- 

 der — den hesterige Phlegyas Datter betvungen i Hallen af Ar- 

 tenes' gyldne Pile og gik efter Apollons Foranstaltning til Hades. 

 Men Zeus' Børns Vrede er ej forgjæves. Thi hun forsmaaede ham 

 i sit Sinds Forblindelse og hengav sig til en anden mod sin Fa- 

 ders Vidende, uagtet hun før havde favnet Phøbus med de uskaarne Ep. i. 

 Lokker og gjemte Gudens rene Sæd. Og ej ventede hun paa, at 

 Bryllupsbordet blev fremsat, eller paa Lyden af de fuldtonende 

 Bryllupssange, som jævnaldrende Piger, Brudens Veninder, pleie 

 at foresynge hende om Aftenen i kjærlig Spøg. Men hun elskede 

 hvad hun ikke havde, og saaledes gaar det mange. Men det er 

 blandt Menneskene den letsindigste Slægt, som forhaaner, hvad 

 de have i Hjemmet, og speide efter det, som er langt borte, og 

 jage efter intetsigende Ting i taabelige Tanker. Saadan en stor Sn. 2. 

 Brøde begik i sin Attraa Koronis med det skjønne Gevandt. 

 Thi da den fremmede kom fra Arkadien, lagde hun sig paa hans 

 Leie. Men ej undgik hun den speidende Apollon. Thi Loxias, 

 Templets Herre, som da var i Pytho. hvor Offerlam bringes, for- 

 nam Budskabet, som han meddelte sin tvivlende Sjæl, af sin aldrig 

 svigtende Fælle, sit alvidende Sind. Ved Løgn rører det ikke, 



