290 



nyde sin Lykke, den han faar fra de salige Guder. Men de høit- 

 flyvende Vindes Blæst vexler til de forskjellige Tider. Menne- 

 Ep. 5. skenes Lykke varer ikke længe, naar den følger dem i overvæl- 

 dende Maal. Liden i smaa Kaar og stor i store vil jeg være. 

 Den Magt, der til enhver Tid raader over mine Kaar, vil jeg dyrke 

 i mit Sind, tjenende ham efter Evne. Hvis Forsynet monne yde 

 mi g yppig Rigdom, har jeg det Haab at skulle vinde mig for 

 Fremtiden et høit Ry. Nestor og den lykiske Sarpedon, begge 

 Gjenstande for Menneskenes Lovord, kjende vi af sangrige For- 

 tællinger, som vise Kunstnere have sammenføiet. Men Dyden 

 foreviges ved herlig Sang — dog for faa er det let at erhverve den. 



Fjerde Pythiske Ode. 



Str. i. Idag, o Muse, bør det Dig at træde frem for en kjær Mand, 

 Konge i det hesterige Kyrene, for at Du hos Arkesilaos, der feirer 

 sin Seiersfest, kan lade Sangens Toner svulme som et brusende 

 Veir, et Takoffer til Latos Børn og til Pytho, der, hvor fordum 

 under Apollons Nærværelse Præstinden, der throner ved Siden af 

 Zeus' gyldne Ørne, sang om Battos, det frugtbærende Libyens 

 Stadgrundlægger, at han skulde forlade den hellige og bygge 



Ant. i. en vognrig By paa den skinnende Høi og bringe til Opfyldelse i 

 det 17de Slægtled Medeas ved Thera udtalte Ord, som Aietas's 

 Datter med den kraftige Aand, Kolchernes Herskerinde, fordum 

 udaandede fra sin udødelige Mund. Saaledes talte hun til Halv- 

 guderne, den landsesvingende Jasons Mænd : „Hører mig, I Børn 

 af storsindede Mænd og af Guder. Thi jeg siger, at fra dette 

 Land, som fordum omskvulpedes paa Søen, skal Epaphos Datter 

 plante en Rod, hvorafStæder skal skyde frem, navnkundige blandt 



Ant. i. Menneskene i Zeus Amons Land. Men ombyttende kortfinnede 

 Delphiner med hurtige Heste skulle de i Stedet for Aarer haand- 

 tere Tøiler og Vogne, snare som Stormen. Thera skal blive en 

 Moderstat for rnægtige Stæder — det volder hin varslende Gave, 

 som fordum ved Udløbet af den tritoniske Sø en Gud i Skikkelse 

 af en Mand, som gav Jord, overrakte som Gjæstevensgave til 

 Euphamos, der steg ned fra Stavnen — men Fader Zeus, Kronos' 



