303 



Men den høieste Hæder har den fra Begyndelsen. Thi den prises 

 i Sang for at have opfostret Heroer, der vare de ypperste i mange 

 seierrige Væddekampe og i Slagenes Tummel, og ogsaa ved sine Ant.2. 

 Mænd er den fremragende. Ej har jeg Tid til udførligt at betro 

 dens Pris til Lyrens Toner og den bløde Sang, at ikke Kjedsom- 

 hed skal komme og nage Sindet, [men hvad der ligger for min 

 Fod, det gaa sin Gang, din Ros, o Yngling, den nyeste Hæder 

 for Staden, bevinget ved min Kunst. Thi i Brydning gaar Du i Ep. 2. 

 din Morbroders Spor og skjæmmer ikke Theognetos Seier i Olyin- 

 pia, heller ikke Kleitomachos Seier i Isthmen, der vandtes ved 

 djærve Lemmers Kraft. Hædrende Midylidernes Stamme vinder 

 Du det Ry, som fordum Oikles Søn i Spaadomsord udtalte, da 

 han i det syvportede Theben saa sine Sønner standhaftige i Kam- 

 pen, da fra Argos Epigonerne kom for anden Gang. Saa talte Str. 3. 

 han, medens de kjæmpede : „Medfødt fra Fædrene viser sig klart 

 hos Børnene det ædle Mod. Tydelig ser jeg Alkmaion først i 

 Kadmos' Porte svingende den spettede Orm paa det blanke Skjold. 

 Og ham, der bukkede under i det tidligere Nederlag, følger nu Ant.3. 

 et bedre Varsels Bud, Helten Adrast. Men hans Hus vil en mod- 

 sat Lod ramme. Thi ene af Danaernes Hær vil han samle sin 

 døde Søns Bén, men selv med uskadt Hær ved Glidernes Styrelse 

 komme hjem til Abas' rummelige Gader. u Saa talte Amphiaraos. Ep. 3. 

 Men med Glæde tilkaster ogsaa jeg Alkmaion Krandse og vånder 

 tillige med Hymner hans Grav, fordi han er min Nabo og Vogter 

 af mine Eiendele og kom mig imøde, da jeg gik til Jordens Midt- 

 punkt, som forherliges i Sang, og fordi han har Dél i Spaadom- 

 mens beslægtede Kunst. Men Du, Fjerntræffer, som forvalter str. 4. 

 dit berømte Tempel, der er aabent for alle i Pythos hule Dal: 

 den største Fryd har Du der skjænket, men tidligere har Du i 

 Hjemmet forlenet en kjærkommen Gave i Femkampens Fest paa 

 Ægina. O Herre med naadig Hu, det beder jeg til Dig, vende Ant.4. 

 Du dit Blik ned til min Digtning, i alt, som jeg besynger. Ret- 

 færdigheden staar ved Siden af den sødttonende Sang. Men Gu- 

 dernes uforgjængelige Omsorg beder jeg om, Xenarkes' for Eders 

 Skjæbne. Thi hvis en med ringe Møie har naaet Livets Goder, 



