305 



ter af den vidtherskende Hypseus, som da var Konge over de 

 voldsomme Lapither, en Halvgud, der i andet Led nedstammede 

 fra Okeanos. Ham havde fordum i Pindos' hellige Kløfter Naia- 

 den Kreusa bragt til Verden, Jordens Datter, der havde glædet 

 sig i Peneios' Favn. Men han opfostrede den skjønarmede Ky- Ep. i. 

 rene, sit Barn. Hun elskede ikke den travle Gang frem og til- 

 bage ved Væven, heller ikke Maaltidets Glæder sammen med 

 sine Veninder, som røgtede Husets Syssel, men kjæmpende med 

 kobberne Kastespyd og Sværd skaffede hun sin Faders Kvæg i 

 Sandhed megen og tryg Fred, men Søvnen, Leiets kjære Fælle, 

 nød hun kun sparsomt paa sine Øienlaag, naar det led mod den 

 gryende Dag. Den fjernttræffende Apollon med det vide Kogger Str. 2. 

 traf hende engang, som hun brødes alene med en vældig Løve 

 uden Vaaben, og strax tiltalte han Cheiron, idet han med sit Tilraab 

 kaldte ham ud af Hulen. „Kom frem, Philyras Søn, af din hel- 

 lige Grotte og beundr en Kvindes Mod og store Kraft og sé, 

 hvordan hun kjækt fører sit Hoved i Kampen, Pigen, hvis Hjerte 

 Faren ikke naar. Ej bestormes af Frygt hendes Sind. Hvo af 

 Menneskene har født hende, og hvilken Rod har frembragt hende, 

 der færdes i de skyggefulde Bjerges Gjemmer? Hin prøver sin Ant. 2. 

 umaadelige Kraft. Er det tilbørligt at udstrække mod hende min 

 berømte Haand, eller vel ogsaa fra Leiet at afplukke Elskovs 

 honningsøde Blomst?" Smilende lunt med milde Øienbryn gav 

 ham den kraftfulde Kentaur flux sin Tanke til Svar: „Skjulte ere 

 den klogje Overtalelses Nøgler til de kydske Pigers Kjærligheds- 

 gunst, Phoibos, og baade blandt Mennesker og ligesaa blandt 

 Guder blues man for det, aabenlyst at nyde Elskovs Lyst for 

 første Gang. Og Du, for hvem det ej er Ret at røre ved Usand- Ep. 2. 

 hed, er jo af dit vennesæle Sind drevet til paa Skrømt at yttre 

 disse Ord. Du spørger, hvorfra Pigens Æt er, Herre, Du som véd 

 det Maal, der for alt er bestemt, og alle Tings Gang. Hvormange 

 Blade Jorden skyder frem om Vaaren, hvormeget Sand i Havet 

 og Floderne omtumles af Vindens og Bølgens Slag, hvad der fore- 

 staar, og hvorfra det skal komme, det sér Du grant. Men hvis 

 jeg skal maale mig ogsaa med den vise, saa vil jeg tale. Som str. 3. 



Vidensk.-Selsk. Forh. 1870. 20 



