306 



denne Møs Ægtefælle er Da kommen til denne Dal, og Dn skal 

 føre hende over Havet til Zeus' herlige Have. Der skal Du gjøre 

 hende til Grundlægger af en By, efterat Du har samlet Folk af 

 Øboere til den af Sletten omgivne Høi. Nu skal Herskerinden 

 over de vide Sletter, Libya, modtage din navnkundige Briid i det 

 gyldne Slot med venlig Hu. Der skal hun give hende til lovlig 

 Eie en Dél af Landet, som hverken er blottet for rig Grøde eller 



Ant.3. ukjendt med vilde Dyr. Der skal hun føde en Søn, hvem den 

 berømte Hermes skal tage fra den kjære Moder og give til Jor- 

 den og Tidens Gudinder paa de skjønne Throner. Og de skulle 

 knæsætte Fostret og dryppe Nektar og Ambrosia i dets Læber 

 og gjøre det til en udødelig Gud, som Zeus og den hellige Apollon, 

 en Glæde og Beskyttelse for de elskede dødelige, Faarenes Be- 

 skjærmer, af nogle kaldet Agreus og Nomios, af andre Aristaios." 

 Idet han talte saaledes, drev han ham til at fuldbyrde Ægteska- 



Ep. 3. bets frydefulde Maal. Men hurtig er Gudernes Gjerning, naar 

 de ile, kort er deres Gang. Hin Dag afgjorde dette. De fore- 

 nede sig i Libyens guldrige Hal, og der styrer hun den skjøn- 

 neste og i Væddekampe berømte By. Og nu har i det hellige 

 Pytho Karneades Søn skaffet den en herlig Lykke, thi ved den 

 Seier, han der vandt, forherligede han Kyrene, som med vonlig 

 Hu vil modtage ham i hans Fædreland med de skjønne Kvinder, 



Str.4. naar han bringer dét et skjønt Ry tilbage fra Delphi. Store Dy- 

 der fordre altid mange Ord, at bruge faa Ord, sammensatte med 

 Kunst i et rigt Stof, tiltrænger kloge Tilhørere. Men Leiligheden 

 har den øverste Magt overalt uden Forskjel. Det syvportede 

 Theben erfor, at ogsaa Iolaos fordum hædrede denne, han, hvem 

 de begrov, da han med Sværdets Egg havde afskaaret Eurystheus' 

 Hoved, i Vognstyreren Amphitryos Gravsted, hvor hans Farfader, 

 Sparternes Gjæsteven, der havde bosat sig i Kadmeernes Gader 



Ant.4. med de hvide Heste, laa begravet. Favnet af denne og af Zeus 

 fødte den gjæve Alkmene i én Fødsel tvende kraftige Sønner, 

 vældige Stridsmænd. Sløv er den Mand, hvis Mund ej besynger 

 Herakles, og som ej altid mindes Dirkes Vande, der opfostrede 

 ham og Iphikles. Dem vil jeg indvie min Sang, efter af dem at 



