317 



sommere, saaledes at Legemet for at vedligeholde sit Huld under 

 Brugen af Spirituosa vil behøve mindre af. virkelige Fødemidler. 

 Med Støtte af denne Kjendsgjerning er Prof. Liebig for flere Aar 

 siden fremtraadt som en erklæret Modstander af Afholdssagen, 

 idet han ligefrem benævnte dens Forfægtere som velmenende, men 

 uvidende Enthusiaster, der miskjendte Brændevinets Nytte. Lie- 

 big kaldte Brændevin de „Fattiges Sparekasse" og vilde have sin 

 Berettigelse til at udtale sig saaledes forsvaret dermed, at den 

 fattige Mand ved Hjælp af en tilstrækkelig Qvantitet Spiritus kunde 

 undvære en Føde, der var ham vanskelig at anskaffe. Delte var 

 da en stor Chemikers physiologiske Theori, og den ser ved før- 

 ste Betragtning ganske holdbar ud; men hvorvidt den kan holde 

 sig ved en nøiere Granskning, er et Spørgsmaal, jeg vil forsøge 

 paa at besvare, idet jeg betragter Liebigs Opfatning baade fra et 

 physiologisk og almindelig oeconomisk Standpunkt. Naar man 

 gaar ud fra den Anskuelse, at Spiritus langsomgjør Stofvexlingen, 

 vil dette i Virkeligheden sige, at de nærende og constituerende 

 Materier sent forbruges og omdannes ved Siden af, at de brugte 

 og unyttige Stoffe (Excreter, Slag) længere end almindeligt ophol- 

 des i Organismen. Men kan dette siges at være en ønskværdig 

 Tilstand? eller maa det ikke meget mere ansees for godt og nyt- 

 tigt, at Organismens Stofskifte (Fornyelse) foregaar med Liv og 

 Raskhed. Under en langvarig Ophobning af ubrugelige Stoffe 

 dannes der Sygdomsanlæg og virkelige Sygdomme, hvorfor ingen 

 enkelt Medicamentcur kan hjælpe, men som maa bekjæmpes just 

 ved at livliggjøre Stofskiftet og paa den Maade rense og fornye 

 Organismen, og det er ogsaa dette Maal, man i det Væsentlige 

 stræber at opnaa ved diætetiske Midler og ved Badecure af for- 

 skjelligt Slags. Men hvorledes stiller Baron Liebigs Theori sig 

 overfor denne Betragtning? Spiritus er jo i og for sig intet sundt 

 eller blodstyrkende Middel, og ved at belæmre Legemets Blod- og 

 Lymphesystem med et Stof, som for Størstedelen igjen maa og 

 bør udskilles, skal det vanskeligt kunne siges, at man gjør en 

 god Gjerning. Det er altsaa kuns relativt, at man betragter Ny- 

 delsen, og da vi ikke alle have Midler til at leve paa den bedste 



