325 



bevirkede Døden, og hvilken Bestanddel der var den hovedsagelig 

 virkende, gjorde Forf. først Forsøg med chemisk-ren Kreatin (be- 

 redt efter Liebig's Methode); men Injectioner af 0,5 til 1,0 Gram 

 (svarende til respective 750 og 1500 Grammer Kjød) opløst i 

 25 — 50 Gr. Vand blev omtrent uden Virkning, hvorimod en Ind- 

 sprøitning af Kjødsuppeaske, svarende til den mindste Qvantitet 

 af Suppe, der havde vist giftig Virkning (= 35 Ctgr.) — virkede 

 giftigt. Det samme var Tilfældet med 3,5 Gram. Kali phospho- 

 ricum opløst i 40 Ctgr. Vand. Kaliaskens forgiftende Dosis var 

 8 Grammer, svarende til 5 — 6 Gram. Kalisalte for en Kanin, der 

 veiede 1040 Grammer. Hjerteslagets Forstærkning tilskriver Forf. 

 en Irritation af Nervi vagi og Hjerteganglierne, der senere ved 

 større Doser overgaar til Lamhed og Retardation af Pulsen. Andre 

 Iagttagelser, f. Ex. Prof. Traube's ogGutmanns, gaa ogsaa i den Ret- 

 ning, at Hjertets musculo-motoriske Apparat lammes ved Kalisalte, 

 men nogen forstærket Activitet i Forveien er ikke bemærket. 

 Formodentlig beror dette vel nærmest paa, hvor store Doser der 

 gives paa engang, og Kemmerich siger ogsaa, at han har iagtta- 

 get en stærkere Bevægelse af Hjertet i Begyndelsen, naar Salpe- 

 ter og Chlorkalium ere anvendte. 



Skjønt Kernmerich saaledes er af den Mening, at disse Virk- 

 ninger af Kjødsuppen hovedsagelig maa tilskrives Kalisaltene, vil 

 han dog ikke have Kjødsuppens Værdi for Nutritionen alene be- 

 stemt herefter. Jeg vil nedenfor komme til en nærmere Betragt- 

 ning af dette Spørgsmaal. Kemmerich har anstillet et interessant 

 Forsøg for at erfare, om Kogsaltet kunde for sig erstatte Kalisal- 

 tene under Ernæringsprocessen. Han anstillede nemlig en Sam- 

 menligning mellem 2de Hunde, 6 Uger gamle, idet den ene Hund 

 fik foruden Natronsaltet ogsaa Kalisalte i det rette Forhold, me- 

 dens den anden berøvedes Kalisalte. Den første Hund trivedes 

 meget godt og tiltog i Vægt, medens Natronhunden, skjønt den 

 nok tiltog noget i Vægt, i det Hele trivedes daarligt og saa elen- 

 dig ud. Ved Omby tning af Ernæringssættet for disse samme Hunde 

 blev Resultatet det samme, idet den anden Hund igjen kom til 

 bedre Huld og Kræfter. Contraprøven var saaledes bevisende. 



