348 



Han kommer dog ud, bliver Vidue netop til de Syner, som 

 Faderen mest frygtede, anstiller Betragtuinger over de sandselige 

 Glæders Forfængelighed og Menneskelivets Forgjængelighed, be- 

 slutter sig til at unddrage sig al jordisk Pragt og at henleve sine 

 Dage som Munk. Han drager bort, iført sin fyrstelige Pragt, af- 

 fører sig denne, giver den bort, tager Munkedragt paa og begiver 

 sig ud i Ørkenen. 



Forfatteren af Barla'am og Josaphat lægger ogsaa paa et an- 

 det Sted Kjendskab til Østerlands Litteratur for Dagen. Han 

 lægger nemlig i Barla'ams Mund en Allegorie, der næsten ordret 

 gjenfindes i den arabiske Oversættelse af en Persers Levnetsløb, 

 som sandsynligviis har hentet den fra Indien. Den lyder i den 

 græske Text, S. 111—12, saaledes : 



Efter en Skildring af letsindige Mennesker siger Barla^am: 

 „Disse synes mjg ligne en Mand, som tog Flugten for en rasende 

 Eenhjørning, og som, idet han ikke kunde udholde dens Røten 

 og frygtelige Brøl, ivrigen foer afsted for ikke at blive opædt af 

 den. Under sit hurtige Løb faldt han ned i en stor Hule. I det 

 han faldt ned, udstrakte han Hænderne, fik fat i en Busk, og me- 

 dens han i den holdt fast og satte sine Fødder paa noget under 

 sig, meente han at være i Fred og Sikkerhed. Men ved at see 

 sig om tik han Øie paa to Muus, den ene hvid, den anden sort, 

 hvilke uophørlig gnavede paa Roden af den Busk, han havde 

 tåget fat i, men som endnu ikke vare nær ved at skjære den 

 over. Ved at tage Hulens Bund i Øiesyn saa han en frygtelig 

 Drage, som spyede Ild, bister at skue, skrækkeligen opspilende 

 Gabet, lysten efter at sluge ham. I det han dernæst saa hen 

 til det, hvorpaa han havde sat sine Fødder, fik han see, at han 

 havde sat Fødderne paa fire Slangehoveder, som stak frem fra 

 Muren. Ved atter at løfte Øinene opad fik han see lidt Honning 

 dryppe fra Qvistene af hiin Busk. Uden derfor at tage de ham 

 omgivende Farer i Betragtning, hvorledes nemlig udenfor den 

 frygteligt rasende Eenhjørning søgte at æde ham, og nedentil den 

 bistre Drage gabede for at sluge ham, og Busken, som han holdt 



