Det chinesiske Skakspil, 



med en lithographeret Tavle, meddeelt af 

 €. A. Holmboe. 



(Foredraget i Mødet den 25 Novbr. 1870.) 



Det kunde synes lidet værdigt for Videnskabsmænd at gjøre 

 Spil til Gjenstand for sine Forhandlinger; men ligesaavist som der 

 gives mange, der ikke fortjene at komme til Orde i en Samling 

 af Videnskabsmænd, ligesaavist er det, at nogle have øvet og 

 endnu øve en saa stor Indflydelse i det sociale Liv, at den, der 

 beskjæftiger sig med at granske Folkenes Skikke og Sæder, 

 ikke uden Skade kan lade dem ude af Sigte. Et saadant Spil 

 er Skak sp ill et. Opfundet i Indien har det udbredt sig over 

 den hele civiliserede og halvciviliserede Verden. Det er især i 

 ældre Tider og fornemmelig i Orienten, at det har naaet en saa- 

 dan Betydenhed, at lærde Historieskrivere og endnu mere Digtere 

 omtale det, beskrive det og derfra hente Lignelser, som vilde 

 være uforstaaelige for den, der ikke kj ender Spillet. Jeg skal 

 anføre nogle Exempler. 1 



En arabisk Forfatter, Ibn Arabschah, der stadigen ledsagede 

 den store Erobrer Timur paa hans Krigstog, og som har skrevet 

 hans Biographie, beretter, at Timur var saa lidenskabelig hengi- 

 ven til Skakspil, at han dermed beskjæftigede sig saagodt som i 

 alle sine ledige Timer. Nu hendte det en Dag, siger han, medens 

 han efter Sædvane sad og spillede, og just som han havde gjort 

 sin Modstander mat med de Ord: Schah Rukh 2 , at der kom 



1 De følgende Exempler og dermed i Forbindelse staaende Bemærkninger ere i alt 

 Væsentligt extraberede af Hyde — De ludis orientalibus. Oxonii 1694. 



2 I Orienten er det Skik, at man, i det man siger: Scbab (Skak), tilføier den Brik- 

 kes Navn, hvormed man truer Kongen. Rukh er den persiske Benævnelse for 

 den længst fra Kongen staaende Officier. 



