361 



ført af Perseren Darius. Dens Længde er fire Dagsreiser og dens 

 Bredde saa stor, at to Triremer kunde ro ibred. Våndet erafle- 

 det fra Nilen, som Kanalen forlader lidt ovenfor Byen Bubastis; 

 ved den arabiske By Patumos gaar den ud i det røde Hav. 1 

 Forst er den nemlig gravet i den ægyptiske Slette mod Arabien, 

 til hvilken det Bjerg støder, som strækker sig forbi Memfis og inde- 

 holder Stenbrud. Ved Foden af dette Bjerg er Kanalen ledet efter 

 sin Længde fra Vest mod Øst, men derpaa kommer den ind i et 

 Bjergpas og løber mod Syd ud i den arabiske Bugt. Hvor den 

 korteste Vei er fra Middelhavet til det røde Hav, d. e. fra det 

 Kasiske Bjerg paa Ægyptens og Syriens Grændse, er der i lige 

 Linie 1000 Stadier (omtrent 17 norske Mile). Dette er den nær- 

 meste Vei, men Kanalen er meget længere, idet den gjør flere 

 Krumninger. Neko mistede 120,000 Ægyptere under dette Ar- 

 beide, og han hørte op dermed, fordi et Orakel sagde, at han 

 arbeidede for Barbarerne." 



Plinius 2 beretter: „Længere henne er Havnen Daneum, hvor- 

 fra man vilde lede en seilbar Kanal til Nilen i Delta gjennem en 

 Strækning af 62J Tusinde Passus (omt. 8 norske Mile); thi saa 

 langt er det mellem Nilen og det røde Hav. Den ægyptiske Konge 

 Sesostris var den første, som tænkte derpaa, derefter Perseren 

 Darius og endelig Ptolemæus Filadelfus, som lod grave Kanalen 

 100 Fod bred, 30 Fod dyb og 37 Tusinde Passus (omt. 5 norske 

 Mile) lang lige til Bittersøerne. Men Arbeidet blev opgivet af 

 Frygt for Oversvømmelse, da man opdagede, at det røde Hav var 

 3 Alen høiere end selve Landet. Andre paastaa, at den virkelige 



1 Jeg interpunkterer saaledes: rjxTat. hk xaTJTUep-frs oXfyov BoufSaffTtOS 

 7coXios, xapa hk IIoctou^ov nrjv 'Apapfyv tcoXiv iaiy&i s£ tt|v 'EpufrpYjv 

 ^aXacaav. Larcher bemærker til dette Sted : Je ponctue avec M. Wesseling : 

 oXfyov Bou{$affTios 7CoXiO£" rcapa ILxtcujjiov x. t. a. La eonjecturedece 

 Savant est confirmée par le manuscrit B de la Bibliothequc du Roi. Mais le 

 manuscrit D du Roi, en admettant la ponctuation du manuscrit B, cliange hk en 

 hf\. EjGiyzi hi\ ££ TY]V E. oT. I Overensstemmelse med denne Interpunk- 

 tion læser ogsaa Ægyptologen Brugsch. 



2 Hist. mundi liber VI, cap. 33. 



