376 



i det, blev Kanalarbeidet ikke helt udført, idet man lod en liden 

 Landtunge igjen mellein Kanalen og Bittersøerne ; denne gjenneni- 

 brød Ptolemæus og anlagde sammesteds Sluser for at lette For- 

 bindelsen. Men naar Ptolemæus var den første, der ledede Nil- 

 vandet ind i Bittersøerne, saa have de før den Tid udelukkende 

 faaet sit Vand fra det røde Hav. Heraf følger imidlertid, at de 

 maa have staaet i Forbindelse med dette Hav, og det ikke saa- 

 meget længe før Ptolemæus' Tid, da Fordampningen under Ægyp- 

 tens høie Temperatur sker temmelig hurtigt. 1 Det er bekjendt, 

 at Bittersøerne, før Lesseps gjennern sin maritime Kanal ledede 

 Havvandet ind i dem, vare aldeles tørre; Bunden var bedækket 

 med et tykt Saltlag samt med Skal af Sødyr, hvilket beviser, at 

 Havet tidligere har staaet op i dem. Paa Ptolemæus , Tid var 

 der endnu Saltvand i dem, men Forbindelsen med Havet maa 

 nogen Tid, neppe Hundrede Aar forud, være afbrudt og Vån- 

 det i samme ved Fordampning betydelig minsket, da Ptolemæus 

 maatte lede Nilvandet ind i dem, og da deres Vand derved blev 

 sødere, saaledes som vi se af Strabos Beretning. Forbindelsen 

 med Havet er bleven afbrudt ved Landets gradvise Hæven, 2 og 

 allerede paa Darius' Tid var den begyndt at blive ufuldstændig, 



1 Sammenlign hermed Schleiden, Die Landenge von Snes, S.92 : „Nach den Ver- 

 suchen der ågyptischen Ingenieure betrågt die Verdunstung in dem warmen und 

 fast ewig heitern Klima jahrlich im Mittel9V 4 Par. Fuss (3,033 Meter). Lesseps 

 gibt diese Beobachtung selbst als nur sehr annåherungsweise richtig an. Redu- 

 ciren wir dieselbe aber auch auf 3 Fuss far das Jahr, so bedarf es nur eines 

 Zeitraums von 15 bis 20 Jahren, nm die Bitterseen trockcn zu legen, sobald sie 

 keinen Zufluss erhalten. Zu Herodots Zeiten mussen sie also jedenfalls noch 

 vollkommen mit Wasser erfullt gewesen sein und die ganz vom Wasser durch- 

 trånkte Suésbarre wird sie nur sehr langsam haben austrocknen lassen." 



2 Se herom Percement de 1'isthme de Suez par Ferd. de Lesseps II., S. 104, hvor 

 det om Bittersøerne siges : Le fond du bassin est du sable recouvert de coquilles 

 marines, en plus ou moins grande abondance et de sulfate de chaux cristallisé. 

 La partie la plus profonde du bassin est occupé par une épaisse couche de sel 

 marin. En certaines parties, on trouve 1'ancien rivage parfaitement accuse' par 

 des bourrelets de petit galet et de coquilles, analogues a ceux que la mer pre- 

 sente sur son rivage. Ccs bourrelets sont au nombre de trois, étagés a des hau- 

 teurs différentes. 



