381 



talte, at de vare Kristne og fra Ægypten, hvor de undertryktes 

 af Saracenerne og Tyrkerne, og at de nu paa Guds Bud og efter 

 sine Biskopers Tilskyndelse foretog en Pilegrimsfart for at udsone 

 sine Fædres Synder. Keiseren troede dem og gav dem det for- 

 langte Leidebrev. Senere kom de ogsaa til Rom og fortalte Pa- 

 ven den samme Historie. Paven gav dem Aflad for deres Synder 

 og anbefalede dem til Kristenhedens Barmhjertighed. 1 Forsynede 

 med Pavens og Keiserens Breve droge de omkring i hele Europa, 

 men senere bleve de, efter Omstændighederne, enten forhadte og 

 forfulgte for sine Tyverier og Kjeltringestreger eller frygtede for 

 sine formentlige Trolddoms- og Spaadomskunster. Deres mørke 

 Hudfarve og hele fremmede Ydre, deres uforstaaelige Sprog, deres 

 pludselige og gaadefulde Fremtræden og ligesaa gaadefulde For- 

 svinden maatte blandt uerfarne og overtroiske Bønder vække Frygt 

 og Forbauselse, og E. Sundt har i den nylig nævnte Bog vist os, 

 at de ogsaa heri Landet have drevet sit frække og forbryderske 

 Spil paa Landbefolkningens Bekostning. 



De angav, som sagt, selv, at de kom fra Ægypten og stode 

 under ægyptiske Høvdinger, og det var i lang Tid den alminde- 

 lige Tro, at Ægypten ogsaa virkelig var deres Hjem. I den se- 

 nere Tid har imidlertid den dygtige Sprogforsker Pott videnska- 

 beligt undersøgt deres Sprog, og i et stort lærd Værk: „Die Zi- 

 geuner in Europa und Asien," vist os, at Zigeunersproget, tiltrods 



[for dets Opblanding med alle mulige europæiske og ende! asiati- 



- 



ske Sprog, efter sit væsentligste Indhold, i Former og Ordforraad, 

 har sin Rod i Sanskrit, hvoraf igjen med en Bestemthed, som in- 

 gen Modsigelse taaler, sluttes, at ogsaa Zigeunerne selv ere komne 

 fra Indien. Jeg skal ikke driste mig til at nære nogen Tvivl om, 

 \t Spørgsmaalet jo dermed er afgjort for alle Tider og Sandheden 

 således funden. Imidlertid er det en slem Omstændighed, at 

 Zigeunersproget ikke har nogen Litteratur. Kjendskabet til samme 

 mr man alene faaet ved at spørge Zigeunerne om, hvad dette 

 iller hint hedder i deres Sprog. De paa denne Maade foranstal- 

 ede Ordsamlinger har Pott benyttet, men indrømmer dog selv, 



Se E. Sundt, Beretning om Fante- eller Landstrygerfolket. S. 27 flgg. 



i 



