383 



1000 e. Kr.) brød en ny Forfølgelse ud over dem, den grusom- 

 ste, de nogensinde havde været udsatte for. Oftere gjentoges For- 

 følgelserne, under hvilke flere Koptere gik over til Islam, men 

 mange holdt standhaftig ud og forplantede saaledes Kristendom- 

 men lige indtil vore Dage. At kristne Koptere under disse For- 

 følgelser kunne have forladt Ægypten og efter længere eller kor- 

 tere Oinflakninger, efter mere eller mindre eventyrlige Hændelser 

 være komne til Europa, er i og for sig en noksaa rimelig Ting. 

 Det kan derfor heller ikke forundre os saameget, at Keiser Sigis- 

 mund og den samtidige Pave, der stode hine Begivenheder nær- 

 mere end vi, ogsaa troede Zigeunerne, naar de sagde, at de vare 

 fra Ægypten, og at denne Tro saavel blandt Læg som Lærd var 

 almindelig i et Par Aarhundreder. Naar nu Pott, støttet til sine 

 lingvististe Undersøgelser, belærer os om, at hin Tro var en Taa- 

 belighed, saa drister jeg mig naturligvis ikke til derimod at gjøre 

 nogen Indvending; men jeg kan dog ikke undlade som en Art 

 Tribut til den gamle Opfatning om Zigeunernes ægyptiske Afstam- 

 ning at meddele nogle for dette Spørgsmaal, som det synes, ka- 

 rakteristiske Ord, hvis Slægtskab med Sanskrit Pott enten slet 

 ikke eller paa en ikke ganske fyldestgjørende Maade har kunnet 

 eftervise, men som med Lethed lade sig forklare ved Hjælp af 

 det koptiske Sprog, denne for et Par Aarhundreder siden endnu 

 levende Datter af det gammelægyptiske. Disse Ord ere Rom, 

 Romnichel, Chat, Cales og Sekani^ allesammen Navne, hvormed 

 Zigeunerne benævne sig selv i Modsætning til Andre, samt det 

 interessante Ord Gadscho, hvormed de benævne andre Folk, der 

 ikke ere Zigeunere, i Modsætning til sig selv. 



1. „Rom og Romni" siger Sundt, 1 „bruges ikke blot som 

 Proprium eller Folkenavn, men ogsaa som Appellativum, og det 

 dels i Betydningen Mand, Kvinde, dels i Betydningen Ægtemand, 

 Kone. Er nu Ordet oprindelig Proprium eller Appellativum? . . . 

 Pott o. A. antage, at det først betegner en Mand i Almindelig- 

 hed, og at det saa efter en hos raa Folkeslag hyppig Analogi 

 betegner Taterfolket som de ægte eller ypperste Mænd i Modsæt- 



1 Anførte Bog, S. 62, 



