402 



gh og ik gik tvers over Bræen, og gi og hk gik langs efter den. 



26. Octbr. 1869 var gh = 100 Fod, ik = 100 Fod 



30. Juni 1870 var gh = 105 Fod 10 Tom ., ik = 107 Fod 3j» T omme, 



Forskjel 5 Fod 10 Tom., 7 Fod 3* Tomme. 



Altsaa udvidede Iisfirkanten ghik sig 5 Fod 10 Tommer i Breden 

 efter den øverste Side gh % og 7 Fod 3i Tomme efter den nederste 

 Side ik. 



26. Octbr. 1869 var gi = 100 Fod, hk = 100 Fod 



30. Juni 1870 var gi = 94 Fod 3 Tom ., hk = 95 Fod 6 T ommer, 



Forskjel 5 Fo<* 9 Tom., 4 Fod 6 Tommer. 



Altsaa formindskedes Iisfirkantens Længde 5 Fod 9 Tommer efter 

 gi og 4 Fod 6 Tommer efter hk. 



Nogen anden Aarsag til denne Formforandring, end et Tryk 

 fra Iisbræens bratte Parti paa dens flade Do., lader sig med Lo- 

 kaliteten for Øie vanskelig tænke. Det lader sig ogsaa vanskelig 

 tænke, at Formforandringen kun skulde have fundet Sted paa 

 Isens Overflade. Men naar Isen i en Tverzone af en Iisbræ pres- 

 ses sammen efter dennes Længde saaledes, at den udvider sig 

 efter sammes Brede, saa er en Udvidelse i Høiden en Selvfølge. 

 Hermed følger ogsaa vertikale Revner i den skjøre Iismasse, som 

 skjære dennes Skikter eller Struktuiflader under rette Vinkler. 



Tænker man sig en Tverzone af en Iisbræ ved dennes Ud- 

 spring fra Sneebræen oppe i Høilandet og betænker, at den under 

 Bevægelsen nedad er udsat for Afsmeltning paa Overfladen og 

 Underfladen, samt at Temperaturen og dermed Afsmeltningen til- 

 tager under Nedstigningen, saa synes det at maatte være en Selv- 

 følge, at Tverzonens Mægtighed bliver mindre og mindre, jo læn- 

 gere den kommer ned i Lavlandet, hvilket med andre Ord vil 

 sige, at Iisbræernes Mægtighed stedse maa aftage fra Høilandet 

 til Lavlandet, og at de maa ende som tynde Iisplader. 



Det er imidlertid ingen Sjeldenhed, at en Iisbræ ender i Lav- 

 landet, især paa flad Grund, med en temmelig høi Iisvæg. Og 

 hvorvel der almindeligviis vanskelig lader sigNoget sige med Vis- 

 hed om Iisbræers Mægtighed, saa tror jeg dog at kunne paastaa, 

 at jeg oftere har seet mere fremskredne Partier af en Iisbræ, hvor 



