421 



indeholder en relativ Dua\i.„ iei der renest viser sig i Selv- 

 bevidstheden. 



I det Foregaaende er vist, at al Vexelvirken er betinget 

 saa vel af Kræfternes Enhed som af deres Modsætning, og exem- 

 pelvis paapeget, hvorledes dette ogsaa gjælder Sandsningen. 

 Men derved er, som bekjendt, Tingens sande BeskafYenhed ikke 

 ligefrem given i Bevidstheden, skjønt den sunde Sandsning ikke 

 lyver, naar den gjengiver Indtrykket saadant, som den har mod- 

 taget det, da Forstandsopfatningen ofte er, eller i det Mindste 

 kan være, saare feilagtig. Som oftest er Aarsagen til de saakaldte 

 Sandsebedrag Mangel paa fornøden Kundskab om det Mere, der 

 hører til en rigtig Slutning fra det sandselige Indtryk, hvorved 

 man, for Exempel, snarere ledes til at antage det ptolemæiske 

 end det kopernikanske Begreb om Himmellegemernes Bevægelse, 

 eller til at see og høre med de Skuffelser, som Refractionen af 

 Lyset og Lyden medfører. Men ofte og maaskee oftest er Aar- 

 sagen Mangel paa fordomsfri og alsidig, skarp og indtrængende 

 Betragtning af det Givne. Naar man saaledes — for at anføre 

 et Par Exempler — finder absolut Modsætning mellem Frihed 

 og Nødvendighed, da er det, fordi man i Frihedens Selvbestem- 

 melse ikke seer Nødvendigheden af, at den bestemmer sig efter 

 sit eiendommelige Væsens evige Lov hos Mennesket som hos 

 Gud, hos hvem denne Nødvendighed dog pleier at erkjendes, 

 medens man i Theorien antager, at Mennesket kan bestemme 

 sig til hvilketsomhelst, uafhængig saa vel af indre som ydre 

 Tilskyndelser, skjønt man dog i det praktiske Liv betragter Tin- 

 gen anderledes, i alle Fald naar det gjælder at beregne Næstens 

 Handlinger, om man end ofte tiltroer sig selv en større Viljens 

 Uafhængighed saa vel af sin egen qvalitative og qvantitative 

 Eiendommelighed som af ydre Paavirkning. Naar man ligeledes 

 finder en absolut Modsætning mellem Endelighed og Uende- 

 lighed, da er det, fordi man ikke seer, at Uendeligheden, 

 ved at udelukkes fra Endeligheden, i. denne faaer en Grændse 

 og derved selv bliver endelig, medens man dog ikke kan frigjøre 

 sig fra Uendelighedsbegrebet som Følge af, at det Hele i sin 



