422 



Enhed er uendeligt. idet Enhed^" gjennemtrænger Leddene i 

 Mangfoldigheden og ci det Fællesvæsen, hvori disse under for- 

 skjellige Betingelser gjennemtrænge hverandre, og at det nævnte 

 Begreb saaledes kan betragtes som det vor endelige Bevidsthed 

 iboende Uendeliges Selvaabenbarelse — hvorom Mere i det Følgende. 



Hidtil er kun ved enkelte, skjønt vist nok omfattende, Ex- 

 empler paapeget, hvorledes man ved nærmere Betragtning finder 

 Enhed i al Flerhed, navnlig saa vel i Forholdet mellem Tanke 

 og Ting, som mellem de forskjellige Ting indbyrdes. Men for 

 den fordomsfrie og opmærksomme Gransker behøves ingen 

 udførligere Paavisning heraf. Spørgsmaalet er altsaa, hvad der 

 i Almindelighed, og navnlig med Hensyn til Bevidsthedens Væsen, 

 flyder af dette Forhold, denne uadskillelige Forbindelse i Alt. 

 Jeg skal her tillade mig at gjentage nogle almindelige Sætninger, 

 som jeg tidligere i anden Anledning har givet mig den Ære at 

 udtale her i Selskabet, og som i det Følgende ville komme til 

 Anvendelse. 



Det Hele er, som sagt, i sin Enhed uendeligt, thi som Enhed 

 har det Hele ingen Grændse mod Andet. I sin Flerhed er det 

 derimod endeligt, idet de forskjellige eiendommelige Væsener som 

 saadanne begrændse hverandre. Formedelst deres Uendelighed 

 i Enheden ytre de sig, under deres gjensidige Indskrænkning i 

 Flerheden, som Kræfter ved en uendelig Stræben, uden hvilken der 

 ikke vilde være Liv, Bevægelse og Forandring, men Død, Stil- 

 lestand og Uforanderlighed, ei alene i Væsenet, men ogsaa i 

 dets Virkelighed. Thi uagtet Kræfterne formedelst Enheden 

 gjennemtrænge hverandre, blive de dog formedelst Modsætningen 

 gjensidig hemmede af hverandre, som i det Foregaaende allerede 

 paapeget. Herved opstaaer dog ingen varig Ligevegt, da Kræf- 

 terne saa vel i qvantitativt som i qvalitativt Henseende ere mere 

 og mindre forskjellige og desuden hver paa sin Vis følge Love, 

 som ingen Stillestand tilstede. Ved den nævnte uendelige Stræ- 

 ben forvandle saaledes de organiske Kræfter sin intensive Styrke 

 til extensiv Virksomhed, og ved Udvidelsen af dens Omfang i 

 Tid og Rum udtømmes efter Haanden Styrkens Intensitet i 



