427 



Indskydelser, der høre Gud til, men regner saa vel Samvittig- 

 heden som alle andre høiere Kræfter til sin individuelle Eiendom, 

 medens dog den -Tanke, der trænger ind i Verdenssystemets 

 Grundforhold, den Følelse, der hendrager til det Ophøiede og 

 Skjønne, og den Vilje, der opofrer Individets Velvære eller Til- 

 værelse for Almenvellet, maa udgaae fra en Mennesket iboende 

 personlig Almenaand, der strækker sig ud over og behersker 

 dets Individualitet. 



Der er saaledes ei alene en guddommelig Dragelse, men og- 

 saa en guddommelig Bevidsthed i Mennesket, der tydeligst 

 aabenbarer sig i Samvittigheden, som derfor med Føie kaldes 

 Guds Domstol i Hjærtet; og for saa vidt kan man med Gøschel 

 sige, at Gud ved sig i Mennesket og Mennesket ved sig i Gud, 

 i hvem vi ere, leve og røre os. Men Guds Bevidsthed udtøm- 

 mer sig ikke i Mennesket, det Uendelige ikke i det enkelte Led 

 af den uendelige Mangfoldighed, og derfor er Uendelighedsbe- 

 grebet altid hos Mennesket et problematisk Begreb, i Logiken 

 over Hoved som i Mathematiken i Særdeleshed. 



Efter det Anførte maa Alt betragtes som Kraft, den høieste 

 Enhed som gjennemgribende actuel Kraft, der som virksom i det 

 Hele maa være uendelig virksom baade i Tid og Rum, og som 

 høieste Enhed altid og overalt den samme, eller med andre Ord : 

 Gud er fra Evighed og til Evighed Den, Han er, ei alene i Væ- 

 sen, men ogsaa i Virkelighed. Om en potentiel Bevidsthed, som 

 ikke tillige i al Evighed fuldt ud har været og vedbliver at være 

 actuel, kan der altsaa ikke med Hensyn til Ham være Tale. 

 Med den menneskelige Bevidsthed forholder det sig, som allerede 

 ovenfor bemærket, helt anderledes. Den er som alt endeligt 

 Væsen potentiel alene, saa længe Betingelserne for dens Actua- 

 litet ikke ere indtraadte; og hvori disse bestaae, maa som alt 

 Eiendommeligt læres ved Erfaring, da det Særegne ikke fremgaaer 

 af det Almindelige som saadant, følgelig ikke lader sig udfinde 

 ved abstract Speculation. Det har dog altid været og vil uden Tvivl 

 altid blive den speculative Videnskabs Skjødesynd, at den gjerne 

 vil deducere sine Systemer fra saakaldte Principer, o: abstracte 



