429 



Jeg skal i disse Strøbemærkninger ikke videre indlade mig 

 paa Bevidsthedens forskjellige Foreteelser i- det Enkelte, men 

 alene tilføie, at man efter den oven udviklede Anskuelse i Grund- 

 trækkene maa behandle det Ideelle og det Reelle under Et, paa 

 samme Tid, som man holder begge Dele ud fra hinanden, og at 

 man, tvungen ved deres uadskillelige Forbindelse, derfor har 

 maattet gaae over fra den formale til den objective Logik, fra 

 den abstracte Psychologi til Anthropologien, og at man nu endelig 

 behandler den under Benævnelsen Psychophysik som en ny og 

 almindeligere Videnskab, medens man ganske anderledes for- 

 staaer at benytte Erfaringsvidenskabernes Udbytte, end tidligere 

 var Tilfældet. Maatte den egte logiske Tænkning udrødde de 

 Fordomme, der forkrøble Naturvidenskaberne, og den egte for- 

 domsfrie Erfaring sætte en Bom for de grundfalske Theorier, 

 hvori Speculationen i forskjellige Retninger forvilder sig, da vilde 

 paa begge Sider saare Meget være vundet for Videnskaben i Al- 

 mindelighed og for den videnskabelige Methode i Særdeleshed. 

 Man vilde da indsee, at saa nødvendigt det er, at følge Traaden 

 i det Heles Forgrening, saa fordærveligt er det, at ville bygge 

 videnskabelige Systemer, der ved sine stivt gjennemførte Klassi- 

 ficationer overskjære Traadene i de mange hinanden krydsende 

 Forbindelser og flersidige Blandinger, som Naturen overalt lægger 

 for Dagen; thi ved saadanne Systemer danner man prokrustiske 

 Senge, hvori for en meget stor og væsentlig Del kun lemlæstede 

 Gjenstande kunne bringes til at passe. I de naturhistoriske Fag 

 har man altid følt og forgjæves kæmpet med de systematiske 

 , Vanskeligheder; i Æsthetiken har derimod Kritikerne og Systema- 

 tikerne tåget sig Tingen lettere, ved at danne sig hver sin Ramme 

 som Maalestok for Billederne og fordre, at disse derefter skulle rette 

 sig; i Metaphysiken har man uden videre villet indbringe Alt i et 

 trichotomisk eller andet saadant System, og Følgen er bleven 

 Ensidighed, Skjævhed og Lemlæstelse, eller Tomhed, Unatur og 

 Modsigelse. Systemet kom derfor i Frankrige i sin Tid saa 

 stærkt i Vanrygte, at flere Forfattere indledningsvis paa det Ud- 

 jtrykkeligste fralagde sig al systematisk Tendents, for ei at skræmme 



