446 



Ifølge Retningen af Hullets Længdeaxe, hvis Azimnth er 

 S. 40° V. eller N. 40° 0., kan Solen sees gjennem Hullet saavel 

 fra den ene Side som fra den anden. 



Hele Torghatten med Omgivelser bestaar af Granit. Denne 

 er af middels Korn, har kjødrød Feldspath, lidet Kvarts og sort 

 Glimmer, hvis Anordning gjør Granitten tildels stribet af Udseende. 

 Mellem Granitten nede ved Stranden og Granitten i selve Hullet, 

 saavel i dets Sidevægge som i den fra Tåget nedfaldne Sten, er 

 Forskjellen kun ganske ringe; af Udseende er det den sidste, der 

 er den fasteste. 



Som ovenfor nævnt dannes Hullets Bund afUr. Denne skyl- 

 des saagodtsom udelukkende Nedfald fra Tåget, hvor man frem- 

 deles ser friske Brud, medens Hullets Sidevægge bære et sterkt 

 Præg af at være gamle Vægge, forhenværende Sletter i den mas- 

 sive Granit. Paa mange Steder faar man det samme Indtryk af 

 Tågets Beskaffenhed. Uren fortsættes temmelig langt udenfor 

 Hullet paa begge Sider; hvor stor dens Dybde inden Hullet er, 

 lader sig ikke bestemme og saaledes heller ikke Kubikindholdet 

 af Uren eller det samlede Kubikindhold af den i Tidernes Løb 

 løsnede Stenmasse. Intetsteds er der i Hullets Bund fast Fjeld 

 at se, medens de nedfaldne Stenblokke tildels have ganske bety- 

 delige Dimensioner, der strække sig over næsten halve Hullets 

 Bredde. Den over Hullet hvilende Bergmasse er meget tæt. Det 

 er kun ved begge Indgange, at der drypper Vand ned fra oven, 

 medens i det indre af Hullet de nedfaldne Stene have bevaret en 

 merkværdig frisk Overflade. Vegetation findes kun ved begge 

 Ender, aldeles ikke inde i Hullets Bund. 



Paa mange Steder i Torghatten ser man ligesom en Begyn- 

 delse til Huledannelse, som synes at skyldes verricale og hori- 

 zontale Sletter i Granitten. Paa den vestre Side fortsætte Hullets 

 verticale Vægge sig, nedenfor Urens nederste Ende, i to parallelt 

 løbende meget dybe Revner, hvis indbyrdes Afstand er omtrent 

 den samme som Hullets Bredde ved Indgangen. Paa den østre 

 Side er alt dækket af Ur, der bærer en temmelig frodig Vegetation. 

 Fra Torghatten af skyder en Axel sig mod Sydvest henimod 



