455 



mernes Orden er saaledes i Virkeligheden en Strid deels om de 

 enkelte Systemers Begreb, deels om den hele Udviklings Lov. 



Lyng støtter sin Opfattelse fordetførste til Zeller, der hos 

 Anaxagoras vil have fundet en ndtrykkelig Polemik mod Leukips 

 Lære „angaaende de tre Hovedpunkter, hvori han afveg fra denne, 

 nemlig angaaende tt/t], xsvcv og det Mindste", og søger dernæst 

 ved en egen Bemerkning at give idetmindste en af Zellers Grunde 

 forøget Vegt og en mere central Betydning for Anaxagoras's hele 

 System. Jeg skal her ogsaa fordetførste undersøge Zellers Grunde. 



I. Anaxagoras skal altsaa, efter Zellers Mening, have tåget 

 Hensyn til Leukip i sin Bestridelse af det tomine Rum. Han kan 

 derved ikke have tænkt paa Pythagoreerne ; t hi for dem har det 

 tomme Rum endnu ikke denne Betydning, og Parmenides og 

 Empedokles, der ogsaa ere Modstandere af denne Forudsætning, 

 værdige den dog ingen Gjendrivelse. Først Atomistiken synes 

 at have givet Anledning til nærmere Drøftelse angaaende Mulig- 

 heden af det tomme Rum. 1 



Man seer let, at dette Arguments hele Vægt beroer paa, at 

 Anaxagoras's Bestridelse af det tomme Rum har en ganske anden 

 Betydning, end Forgjængernes, og navnlig en saadan, der kun 

 er forklarlig ved Atomistikens Mellemkomst. Zeller siger ogsaa, 

 at Anaxagoras „udførlig og ved physikalske Grunde gjendriver 

 Antagelsen af det tomme Rum". Men som Hjemmel herfor paa- 

 beraaber han sig væsentlig kun et Sted hos Aristoteles, hvor denne 

 dadler Anaxagoras og nogle Andre, fordi de, for at modbevise 

 det Tomme, blot viste, at Luften er Noget, „idet de trykkede paa 

 Læderflasker, visende hvor sterk Luften er, samt optog den i 

 Vanduhrene". 2 Dette er den hele udførlige Gjendrivelse — ikke 



1 Zeller, die Philosophie der Griechen I, S. 710. 



2 Ol f.iev ovv daixvvvai neipoofÅEvoi gJ? ovh e6xiv (ro hevov), ovx ° ftov- 

 Xovxai Xéyeiv ol av^pooitoi Hevov, xovx i£,E\éyxov6i, a\X' a/iapxavovxsS 

 \iyov6iv, oo67tEp Ava£,ay6pa5 nai ol xovxov xov xponov éXéyxovxES. 

 'EmdEiHvvovdi yap oxi e6xi xi 6 arjp, dxpEfjAovvxs? xov? a6xovS nal 

 SeikvvvxeS gjS i6xvpoS 6 ar]p nai éva7to\afifiavovxES iv xaiZ HÅEipvSpai*. 

 Arist. Phys. IV, 6. Angaaende det Sidste cfr. Empedoel. spad Arist. de rcspir. c. 7. 



