463 



rettet mod Atomisterne. „Atomisterne," heder det, „antog, som 

 bekjendt, som det sande Værende en Mængde mindste Dele, der 

 altsaa ikke længer kunde deles, d. e. Atomer; men mod denne 

 Lære indvender Anaxagoras i Fragm. 15 (hos Mullach, med Zel- 

 lers Conjectur : xojjifj for det meningsløse to |j.t|), at paa den Maade, 

 ved den virkelig fuldbragte uendelige Deling, vilde det Værende 

 blive til Intet, blive Ikkeværende." Men det forekommer mig her 

 klart, at den sa al ed es angi vne anaxagoreiske Tanke allermindst 

 passer som Indvending mod den anførte atomistiske. Atomisterne 

 j sige: der er ingen uendelig Deling, der gives mindste Dele, som 

 ikke yderligere kunne deles. Anaxagoras skulde hertil sige : „Paa 

 den Maade, ved den fuldbragte uendelige Deling, vilde det Væ- 

 rende blive til Intet." Men det er jo den fuldbragte uendelige 

 Deling, som Atomisterne benegte ; hvorledes kunde da Anaxago- 

 ras sige „paa den Maade" om en Forestillingsmaade, som netop 

 er den modsatte? hvorledes kan han ville reducere Atomisterne 

 in absurdum ved at underskyde dem en Forudsætning, som de 

 netop ikke anerkjende? 



Efter Lyngs Mening skal nu endog denne (antagne) Polemik 

 være det egentlige punctum saliens i hele Anaxagoras's System, 

 og man er saaledes særlig opfordret* til at undersøge, hvorledes 

 hiin „Indvendings" Indhold stiller sig til hans egen Synsmaade. 

 Men hvis man heri skal følge Lyng, saa bliver det endmere ube- 

 gribeligt, hvorledes han hist kan see en „Indvending" mod Ato- 

 mistiken. Thi det forholder sig jo, efter Anaxagoras's Mening, 

 saadan som den af Lyng opfattes, netop rigtigt, at den deelbare 

 Materie tilsidst bliver til Intet, og vi komme da til det Resultat, 

 at den absurde Conseqvens af Atomisternes Lære, hvormed denne 

 skal modbevises, fordetførste ikke er en Conseqvens deraf, og 

 for det Andet ikke engang er absurd. Men en saadan Tanke 

 vilde jo dog netop anvendt som Indvending være det Absurdeste 

 af Verden, og en saa ulogisk Fremgangsmaade kunne vi dog 

 umulig tilskrive Anaxagoras. 



Forresten tilstaaer jeg, at jeg ikke ret seer, med hvad Hjem- 

 mel Lyng tillægger Anaxagoras denne Lære om Materiens Nega- 



